Справа № 344/1071/17
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1071/17
Провадження № 2-а/344/595/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 20 січня 2017 року інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_5 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 809534 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. За таких обставин позивач просить скасувати постанову серії АР № 809534 від 20 січня 2017 року та закрити провадження по справі у зв'язку з малозначністю вчиненого.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач пояснила, що вона разом з напарником їхали з метро, побачивши червоний сигнал світлофора вони зупинилися, а позивач, який їхав по зустрічній смузі, продовжив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофору, після зупинки позивача була складена постанова про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він разом з інпектором ОСОБА_5 їхали з метро, на перехресті вулиць Вовчинецька-Івасюка загорівся жовтий сигнал світлофору, потім червоний сигнал, тому вони зупинилися, а позивач, керуючи транспортним засобом Opel Combo, їхав по зустрічній смузі, продовжив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофору, тому була складена постанова про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

20 січня 2017 року інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_5.була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 809534, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до постанови, 20 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Вовчинецька-Івасюка у місті Івано-Франківську позивач, керуючи транспортним засобом Opel Combo, номерний знак НОМЕР_1, проїхав дане перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 е Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 3).

Позивач має посвідчення водія (а.с. 7-8).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої-другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша-друга статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що зазначено у статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

За загальним правилом, відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з норм, викладених у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 8.7.3 е Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пунктами 8.10-8.11 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач, оспорюючи вчинення адміністративного правопорушення, пояснив, що він закінчив проїзд перехрестя, почавши рух на жовтий сигнал світлофора.

Проте суд зазначає, що згідно 8.7.3 ґПравил дорожнього руху України жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Крім того, позивач не навів жодних належних та допустимих доказів того, що він не міг зупинити транспортний засіб перед світлофором.

Порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху підтверджується поясненнями інспектора ОСОБА_5 та показами свідка ОСОБА_4, а також поясненнями самого позивача, який у зв'язку з тим, що він є безробітним, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на його утриманні перебуває новонароджена дитина, просить закрити провадження по справі у зв'язку з малозначністю.

За таких обставин суд знаходить пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог безпідставними, а дії відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - правомірними, в межах наданих йому повноважень.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведений належним чином, тому заявлені вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню та закриття провадження по справі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 122, 245, 251, 252, 258, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 6-14, 17, 18, 71, 94, 99, 158-163, 167, 171-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у випадку застосування частини третьої статті 160Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Вступна та резолютивна частини постанови складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 березня 2017 року.

Повний текст постанови складений 24 березня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко