Справа № 761/29896/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, в якому з урахуванням уточнень просила: визнати причини пропуску пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити їй пропущений за поважними причинами строк для звернення до суду; визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва щодо утримання з неї, як працюючого пенсіонера, 15 % з виплат пенсійного забезпечення; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2015 упризначеному розмірі 3 190,21 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо утримання 15 % з виплат пенсійного забезпечення ОСОБА_2, як працюючому пенсіонеру. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_2 нарахування пенсії з 01.04.2015 в редакції Закону України «Про державну службу», що діяв станом на 03.03.2015. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 недоотриманих сум пенсій з серпня 2015 року по липень 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процессу.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до довідки № 203 від 24.04.2015 наданої Державною службою України з надзвичайних ситуацій Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, встановлено, що ОСОБА_2 з 07.06.2012 та по теперішній час працює на посаді провідного фахівця відділу організації матеріально-технічного забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Центру організації управління Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту наказ №92-к від 07.06.2012 (а. с. 7). Вищевказана штатна посада не відповідає правовому статусу державного службовця.

29 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахування пенсії.

Проте претензійним листом Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва від 29.04.2015 № 12103/07 позивачу було повідомлено, що починаючи з 01.04.2015 по 31.07.2015 року, у ОСОБА_2 виникла переплата пенсії у сумі 1 914,12 грн., у зв'язку з чим, їй було запропоновано повернути вказану суму переплати пенсії в добровільному порядку (а. с. 12).

Позивач не погоджуючись із змістом вказаного претензійного листа, звернулась до Пенсійного фонду України з листом щодо порушення її прав вимогами претензійного листа.

Однак листом Пенсійного фонду України № 10233/Є-11 від 08.10.2015, ОСОБА_2 було повідомлено, що оскільки Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України є структурним підрозділом Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, яке знаходиться в підпорядкуванні ДСНС України, підстави для застосування при виплаті пенсії працівникам зазначеного Управління пункту 3 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відсутні (а.с. 13).

Не погоджуючись із вищевказаною відповіддю, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Управління пенсійного фонду в Шевченківському районі м.Києва про незастосування обмеження щодо виплати їй пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2015 №23145/10/С-1937 (а.с.14) та листом Управління пенсійного фонду в Шевченківському районі м.Києва від 20.11.2015 № 20536/06 (а.с.15), позивачу були надані однакові відповіді, що обмеження щодо виплат пенсії не застосовуються лише до працівників, які знаходяться на посадах центрального апарату та територіальних органах ДСНС України, а тому не має підстав для застосування при виплаті пенсії працівникам зазначеного Управління пункту 3 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, прийшов до висновку про неправомірність та необґрунтованість дій відповідача, з огляду на те, що позивач не входить в коло осіб, на яких розповсюджується обмеження щодо виплати пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції спір між сторонами виник з приводу різного тлумачення п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зокрема щодо віднесення чи не віднесення позивача до категорії осіб, які перебувають на посадах у структурі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, наслідком чого є застосування чи не застосування обмежень щодо виплати пенсії позивачу.

Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911 -VIII з 01.04.2015 встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

Зазначеними законами визначено категорії осіб, пенсія яким, незалежно від факту роботи та займаних посад, виплачується в повному обсязі.

Зокрема, пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, містить ідентичні норми, відповідно до яких обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно довідки Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій №203 від 29.04.2015 ОСОБА_2 працює в Управлінні забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України на посаді провідного фахівця відділу матеріально-технічного забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Центру організації управління Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту з 07.06.2012 по теперішній час (наказ № 92-к від 07.06.2012) (а.с. 7).

Згідно з п.1, п.6 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України №20/2013 від 16.01.2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Нормами ст. 17 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до системи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (тобто до системи ДСНС України), входять сили цивільного захисту, навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров'я (медичні підрозділи) (далі - органи та підрозділи цивільного захисту), які входять до сфери його управління.

Відповідно до ст. 22 Кодексу цивільного захисту України до сил цивільного захисту належать: Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту; аварійно-рятувальні служби

Згідно з п.1, п. 3 ст. 24 Кодексу цивільного захисту України Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту функціонує в системі центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (тобто в системі ДСНС України), і складається з органів управління, аварійно-рятувальних формувань центрального підпорядкування, аварійно-рятувальних формувань спеціального призначення, спеціальних авіаційних, морських та інших формувань, державних пожежно-рятувальних підрозділів (частин), навчальних центрів, формувань та підрозділів забезпечення.

Відповідно до Положення про державну службу України з надзвичайних ситуацій Голова ДСНС України дає в межах повноважень, передбачених законом, доручення, обов'язкові для виконання особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, державними службовцями і працівниками апарату ДСНС, її територіальних органів, органів і підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту.

Пунктом 15 Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №11 від 09.01.2014, визначено, що Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту функціонує в системі ДСНС.

Вказане свідчить про те, що Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту ДСНС України не тільки підпорядковується ДСНС України, а входить в систему та структуру ДСНС України, і здійснює свої функції за територіальним принципом, як підрозділ центрального підпорядкування ДСНС України, а позивач є працівником вказаної служби.

Кодексом цивільного захисту України визначено порядок комплектування органів управління та сил цивільного захисту.

Так, згідно з ч.ч. 1, 5 ст.99 Кодексу цивільного захисту України до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір. Трудові відносини працівників органів управління та сил цивільного захисту регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу цивільного захисту України чисельність працівників та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій гранична чисельність осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, державних службовців і працівників ДСНС затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець, бажаючи виділити певне коло осіб, зокрема осіб, які працюють в апараті якогось органу, безпосередньо про це вказує. Так, п. 3 Прикінцевих положень вищезазначених законів містить і посилання на посади, які обіймають особи щодо яких не розповсюджується обмеження по виплаті пенсій в Апараті Ради національної безпеки і оборони України. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України», Рада національної безпеки і оборони України відповідно до Конституції України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України, а відповідно до Указу Президента України №171/2016 від 25.04.2016 затверджена структура Апарату Ради національної безпеки і оборони України до складу якої входять секретар, перші заступники секретаря, заступник секретаря, відповідні управління та служби. Отже, у даному випадку норма Закону містить чітке визначення, що обмеження щодо виплати пенсії не розповсюджується лише на осіб, які обіймають посади саме у апараті органу.

За таких обставин, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, не застосування обмеження щодо виплати пенсії особам «які перебувають на посадах у Державній службі України з надзвичайних ситуацій» стосується не конкретно працівників апарату (самого ДСНС України як органу), а в цілому всієї системи ДСНС України з усіма його структурними підрозділами, в тому числі підрозділами центрального підпорядкування ДСНС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості та правомірності поновлення виплати пенсії позивачу у повному обсязі відповідно до норм Закону України «Про державну службу» та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 недоотриманих сум пенсій.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушення строку звернення ОСОБА_2, оскільки позивач протягом року, починаючи з 29.04.2015 намагалась в досудовому порядку врегулювати спір та вирішити питання відновлення виплати пенсії, у зв'язку з чим вела активне листування з Пенсійним фондом України, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та Управлінням пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість дій органу пенсійного фонду та зобов'язання поновити нарахування пенсії позивачу й здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Натомість оскаржувана постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 30 березня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.