Справа № 826/27160/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 06 листопада 2015 року №1017 о/с "Щодо особового складу" позивача звільнено в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) на підставі підпункту "г" пункту 64 (скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 21 рік 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 09 місяців 22 дні.

Як вбачається з даних послужного списку позивача, він розпочав службу в органах внутрішніх справ з 14 серпня 1993 року рядовим міліції. Неодноразово заохочувався грошовими преміями, подякою, нагороджений медалями за сумлінну службу ІІІ та ІІ ступенів, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, які були зняті.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до вимог пункту 64 «г» Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, та набрав законної сили Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIІI (далі - Закон України № 580-VIІI), який опубліковано 06 серпня 2015 року в газеті «Голос України».

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

На підставі пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, з 06 серпня 2016 року на підставі пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 580-VIII позивач вважався повідомленим про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивач не виявив бажання проходити службу в поліції, оскільки жодних рапортів до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві останнім подано не було, ОСОБА_3 не скористався наданим йому Законом правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, а отже не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в поліції.

Крім того, посилання ОСОБА_3 на порушення норм трудового законодавства, а саме ст. 492 КЗпП України щодо попередження позивача про можливе майбутнє звільнення та саме звільнення є необґрунтованим, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають норми спеціального законодавства. Позивач був попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів та звільнений в силу вимог п.п.8, 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року у справі №21-352а13.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції (пункт 1), ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ (пункт 2), у тому числі Шевченківське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_3 через скорочення штатів згідно з підпунктом "г" пункту 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 №114 було здійснено у відповідності до норм чинного законодавства України, оскільки позивач не виявив бажання проходити службу в поліції протягом тримісячного терміну, встановленого Законом України № 580-VIII, та не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в поліції, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено 28 березня 2017 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Чаку Є.В.

Ганечко О.М.