Справа № 435/1531/13-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рябуха Ю. В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №435/1531/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Ястребової Л.В.,

суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника позивача Остапенка А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив" на постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 31 жовтня 2013 року у справі № 435/1531/13-а за позовом Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив до Севастопольської міської ради про визнання неправомірною відмову у доступі до офіційної інформації,-

В С Т А Н О В И В:

14.04.2010 року Громадська організація Східноукраїнський центр громадських ініціатив "Тотальна акція в підтримку демократії" звернулась до суду з позовом до Севастопольської міської ради про визнання неправомірною відмову у доступі до офіційної інформації.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідач відмовив у задоволенні її запиту від 11 листопада 2009 року про надання інформації та не надав доступу до графічної складової генерального плану міста Севастополь, пославшись на те, що такій документації надано гриф обмеженого доступу "для службового користування". Позивач вважає відмову протиправною, оскільки така суперечить законам України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII (далі - Закон N 2657-XII), "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (далі - Закон N 280/97-ВР), "Про планування і забудову територій" від 20 квітня 2000 року N 1699-III, у редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин.

Постановою Жовтневого районного суду міста Луганська від 31 жовтня 2013 року у задоволені позову відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з судовим рішенням Громадська організація Східноукраїнський центр громадських ініціатив "Тотальна акція в підтримку демократії" подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 31 жовтня 2013 року у адміністративній справі за позовом до Севастопольської міської ради та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Луганської обласної організації «Східноукраїнський центр громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії», посилаючись на порушення норм матеріального права, неправильне застосуванням судом першої інстанції норм інформаційного, містобудівного та земельного законодавства; висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог (а.с. 160-161).

Згідно Протоколу конференції від 17.12.2014 та Статуту, найменування позивача Громадська організація Східноукраїнський центр громадських ініціатив "Тотальна акція в підтримку демократії" змінено на Громадська організація Східноукраїнський центр громадських ініціатив.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 лютого 2017 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду, представник позивача не заперечував про розгляд справи за відсутності представника відповідача, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Судами неодноразово встановлено, що 11 листопада 2009 року Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив "Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії" звернулась до Севастопольської міської ради із запитом про надання інформації: чи затверджено генеральний план міста Севастополь і, якщо так, зазначити реквізити відповідного рішення; чи діє затверджений генеральний план на теперішній час; як отримати доступ до текстової та графічної складових генерального плану; чи затверджувалися у місті інші містобудівні документації (місцеві правила забудови, детальний план території населеного пункту, план червоних ліній, проекти забудови території, проекти розподілу території), у разі наявності, зазначити реквізити відповідних рішень. При цьому Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив "Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії" просила надати засвідчену копію графічної складової генерального плану міста Севастополь.

На вказаний запит Севастопольська міська рада 25 листопада 2009 року надала позивачеві відповідь за вихідним №03-15/5168 про те, що діє генеральний план, який затверджено рішенням Севастопольської міської ради від 13 грудня 2005 року № 4114 «Про затвердження Генерального плану міста Севастополя до 2025 року»; було затверджено Генеральний план розвитку міста Севастополя, графічна частина якого розміщена на сайті - www.sev.gov.ua. В якості додатку надіслано копію рішення Севастопольської міської ради від 13 грудня 2005 року №4114 «Про затвердження Генерального плану міста Севастополя до 2025 року».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Правове регулювання відносин у сфері інформації та основи інформаційної діяльності регулюються Законом України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII). Статтями другою та третьою цього закону встановлені загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, закріплює право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, визначає статус учасників інформаційних відносин, регулює доступ до інформації та забезпечує її охорону, захищає особу та суспільство від неправдивої інформації.

Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з статтею 6 Закону № 2657-XII право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Проаналізувавши відповідь надану позивачу Севастопольською міською радою, колегія суддів зазначає, що позивачу у строки, передбачені Законом № 2657-XII, відповідачем надано обґрунтовану відповідь Громадській організації.

Стосовно зобов'язання відповідача надати позивачеві копію графічної складової Генерального плану м. Севастополя колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 21 Закону № 2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Необхідно зазначити, що відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї також регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Як вбачається з матеріалів справи, Севастопольською міською радою у відповіді від 25 листопада 2009 року № 03-15/5168 повідомлено Громадську організацію, що графічна частина Генерального плану міста розміщена на офіційному сайті Севастопольської міської ради - www.sev.gov.ua.

Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 26 червня 2012 року №48 «Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2012) наказано надавати гриф обмеження доступу «Для службового користування» матеріальним носіям інформації, яка підпадає під дію Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2012).

Пунктами 15.1 - 15.7 вказаного Переліку передбачена наступна інформація, яка має гриф обмеження доступу «Для службового користування»: топографічні, цифрові карти, фотоплани і фотокарти масштабів 1:10000 - 1:50000 (незалежно від форми та виду носія інформації) території України, створені в державній системі координат УСК-2000 або в системі координат СК-42, які містять повну інформацію для детального вивчення та оцінки місцевості, орієнтування на ній, цілевказання, виробництва вимірів та інших заходів оборонного значення; плани міст масштабів 1:10000 та 1:25000 (незалежно від форми та виду носія інформації) території України, створені в державній системі координат УСК-2000 або в системі координат СК-42, які містять повну інформацію для детального вивчення та оцінки місцевості, орієнтування на ній, цілевказання, виробництва вимірів та інших заходів оборонного значення; спеціальні карти, створені в державній системі координат УСК-2000 або в системі координат СК-42, а саме: карти геодезичних даних, карти джерел водопостачання, карти гірських проходів і перевалів масштабів 1:50000 - 1:200000, карти ділянок рік масштабів 1:25000, 1:50000; відомості топогеодезичної прив'язки (контролю топогеодезичної прив'язки) позицій, пунктів, постів ракетних військ і артилерії, підрозділів радіотехнічних військ, зенітно-ракетних комплексів (картки топогеодезичної прив'язки, картки еталонних орієнтирних напрямків, списки координат позицій, пунктів, постів); відомості за сукупністю всіх показників про точні значення елементів орієнтування систем координат УСК-2000 та СК-42 та їх зв'язки з іншими системами координат, у тому числі умовними або місцевими; відомості про координати геодезичних пунктів Державної геодезичної мережі на територію України, визначені з точністю краще 10 метрів у будь-якій системі координат, крім умовної та місцевої, а також геодезичні і картографічні матеріали, які дозволяють обчислювати або уточнювати вказані координати з такою самою точністю; картографогеодезичні дані, які характеризують рельєф поверхні Землі з точністю за висотою перерізу 10 метрів і краще на територію України, які покривають площу в одному масиві понад 25 кв. км.

Частина Генерального плану, що не була надана позивачу складається з картографічних матеріалів, що містять інформацію з обмеженим доступом - конфіденційну інформацію, яка є власністю держави. Отже, Генеральний план м. Севастополя є містобудівною документацією, яка визначає принципові рішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, та не є актом органу місцевого самоврядування.

Інструкція про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1998 року №1893 (далі - Інструкція №1893), визначає обов'язковий для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави. Переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування", розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. На підставі рішення експертної комісії інформація включається до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Пункт 35 Інструкції №1893 містить заборону користуватися відомостями з документів з грифом "Для службового користування" для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відкритих виставках, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях.

Пунктом 37 Інструкції №1893 визначено, що представники інших організацій допускаються до ознайомлення і роботи з документами з грифом "Для службового користування" з дозволу керівників організацій (структурних підрозділів), у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи, за наявності письмового запиту організацій, в яких вони працюють, із зазначенням характеру завдання, що виконується.

Таким чином, вище зазначена норма передбачає право, а не обов'язок суб'єкта владних повноважень надати позивачу допуск до документів з грифом «Для службового користування».

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дають підстави дійти висновку, що надаючи інформацію на запит Громадської організації відповідач діяв правомірно.

За таких обставин, позовні вимоги правомірно відхилені судом першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 18 кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. Тобто, дана справа підсудна окружному адміністративному суду.

Враховуючи, що справа місцевим судом, як адміністративним, по суті вирішена правильно, колегія суддів вважає за можливе рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складений 29 березня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 2016, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації Східноукраїнський центр громадських ініціатив - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 31 жовтня 2013 року у справі № 435/531/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок