Справа № 146/349/17
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/349/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії із скороченням віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати управління пенсійного фонду України у Томашпільському районі призначити і виплачувати пенсію із скороченням віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 19 березня 2017 року (з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку), відповідно до п.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач з 1985 року по даний час є жителем АДРЕСА_1. В період з 26 квітня 1986 року по даний час постійно проживав в смт Вапнярка і з 1 лютого 1990 року постійно працює і проживає в смт Вапнярка, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23 липня 1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Юридичний факт постійного проживання та роботи в даному населеному пункті з 26 квітня 1986 року по даний час підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради № 211 від 3 лютого 2017 року, відміткою у паспорті про реєстрацію з 1985 року, трудовою книжкою НОМЕР_1, виданою 3 жовтня 1979 року. на підставі цього 11 липня 1995 року Вінницькою обласною державною адміністрацією позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2, тобто, з 11 липня 1995 року має статус потерпілої особи від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

Відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на призначення пенсії за віком у 55 років, так як має 28 років постійного проживання/роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

1 березня 2017 року позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення йому пенсії із зменшенням віку відповідно ст. 55 Закону №796-ХП, проте отримав відмову, а тому з цим позовом вимушений звернутися до суду і просить його задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник УПФ Шпіклірний А.Х. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заперечує проти позову та надав письмове заперечення, в якому зазначив, що ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт постійної роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26 квітня 1986 року по даний час.

Згідно ч.3 ст. 168 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії ; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За умовами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (60 років для чоловіків) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів на 5 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 18 березня 1962 року (а.с.4), тобто на даний час є таким, що досяг 55-ти річного віку.

Згідно копії паспорта позивача вбачається, що місцем його реєстрації є АДРЕСА_1 (а.с.27-29).

Згідно копії домової книжки домоволодіння по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 з 1985 року проживає в даному домоволодінні (а.с.30-31).

Вінницькою облдержадміністрацією 11 липня 1995 року ОСОБА_1 було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно довідки Вапнярського селищного голови № 211 від 3 лютого 2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1985 року по даний час проживає в смт Вапнярка, яка згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23 липня 1991 року віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) (а.с.10).

Згідно трудової книжки на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданої 3 жовтня 1979 року вбачається, що 5 лютого 1990 року останній прийнятий на роботу стрілка в стрілову команду АДРЕСА_1 (а.с.11-18).

Відповідно виписки з протоколу № 3 засідання Комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій, відповідно до чинного законодавства України від 3 березня 2017 року, постановлено: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зменшенням віку, згідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв'язку з не підтвердженням постійної роботи або проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю та як такій, що суперечить вимогам діючого законодавства України (а.с.22-24).

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності дій УПФ по відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до вимог ст.55 Закону №796-ХП.

Як уже згадувалося, стаття 55 Закону №796-ХП встановлює умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно якої особам, які проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 5 років.

Відповідно до пп. 2,6 «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122. У разі неможливості надання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, а саме: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи у зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за N 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХП для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 72 і частини другої статті 255 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що єдиним документом, який підтверджує статус позивача як громадянина, який постійно проживає на території радіоекологічного контролю (4 категорія) та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є відповідне посвідчення. За наведених обставин та враховуючи, що на час звернення до управління пенсійного фонду ОСОБА_1 досяг 55 років і подані ним документи підтверджують його особливий статус, суд прийшов до висновку щодо неправомірності відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.1ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією від 9 березня 2017 року (а.с.1) документально підтверджено судові витрати, здійснені позивачем в розмірі 640,00 грн, а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14,15,55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХП, ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 3,17,18,71,90,100,128,158-163,171-2, 256 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії-задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії із скороченням віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління пенсійного фонду України у Томашпільському районі призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію із скороченням віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 19 березня 2017 року (з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку), відповідно до п.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанова підлягає негайному виконанню, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок) судового збору.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Пилипчук О.В.