Справа № 807/769/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року № 876/31/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Пліша М.А., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДФС України, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача стосовно вчасного не видання наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України; 2) зобов'язати відповідача видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення №52 від 07.04.2010 р. - до аналогічної офіцерської посади в ДФС України - як цього вимагає ч.10 ст.43 Закону № 2262; 3) зобов'язати відповідача наказ про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати позивачу та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ДФС України в частині вимог пунктів 1 і 2 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.155 КАС України, у зв'язку із наявністю у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративної справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказана ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 року. Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 07.06.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року та на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ДФС України про зобов'язання вчинити певні дії.

З цією постановою суду першої інстанції від 15.12.2016 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що йому безпідставно зменшили виплату пенсії у 3 рази (з 7200 грн. до 2600 грн.). Апелянт зазначає, що він не перебував на посаді завідуючого сектора в ДПІ м. Ужгорода з 25.04.2006 р., адже в цей період він отримував грошове забезпечення у районній раді. Вважає, що у зв'язку з вищенаведеним має право на пенсію виходячи з посадового окладу встановленого за аналогічною посадою в податковій міліції ДФС України відповідно для осіб офіцерського складу, як особа яка перебувала у відрядженні для роботи в органах місцевого самоврядування відповідно до ч.10 ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, вказує на не дослідження судом першої інстанції особової справи апелянта та інших документів, дослідження яких вважає обов'язковим для постановлення законного рішення у даній справі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 15.12.2016 року та прийняти законне рішення, яким зобов'язати ДФС України видати наказ Про прирівняння грошового забезпечення ОСОБА_1 до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України, який надіслати позивачу та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ДПА України № 130-о від 15.02.2010 р. «По особовому складу податкової міліції», звільнено з податкової міліції у відставку за ст.65 п.«б» (через хворобу) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (а.с. 32).

Наказом ДПА України № 519-о від 27.04.2010 р. «Про внесення доповнень до наказу ДПА України від 15.02.2010 р. № 130-о», з метою встановлення підполковнику податкової міліції ОСОБА_1 грошового забезпечення для призначення пенсії, внесено доповнення до наказу № 130-о від 15.02.2010 р. «По особовому складу податкової міліції» та зобов'язано ДПА у Закарпатській області подати до ГУ ПФ у Закарпатській області довідку про грошове забезпечення станом на 15.01.2010 р. для призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 34).

12.03.2015 р. позивач ОСОБА_1 подав до ДФС України заяву, у якій просив видати наказ, яким прирівняти його грошове забезпечення в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення № 52 від 07.04.2010 р. - до аналогічної офіцерської посади в ДФС України - як цього вимагає ч.10 ст. 43 Закону № 2262. Також просив надіслати йому для ознайомлення наказ ДФС України про прирівняння його грошового забезпечення у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України, та надіслати прийнятий наказ до ГУ ПФУ у Закарпатській області (а.с. 8-10).

За результатами розгляду вказаної заяви позивача від 12.03.2015 року відповідачем ДФС України надіслало позивачу лист-відповідь № 3384 від 10.04.2015 р. «Про розгляд заяви», яким повідомлено, що позивач в період роботи на посаді голови Воловецької районної ради пройшов військово-лікарську комісію, медико-соціальну комісію, рішенням яких позивача визнано непридатним до військової служби та встановлено 3-тю групу інвалідності. Наказ про поновлення на службі та посаді в ДПА України не видавався. Грошове забезпечення виплачувалось на дату звільнення зі служби Воловецькою районною радою, було більшим за грошове забезпечення працівника податкової міліції за аналогічною посадою, тому пенсію позивачу встановлено зі збільшеного посадового окладу. У подальшому перерахунок пенсії буде проводитись органами ПФ України у разі зміни грошового забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову щодо зобов'язати відповідача наказ про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати позивачу та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання, виходячи з наступного.

Як уже зазначалося судом вище, у даній адміністративній справі ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.02.2016 року, яка набрала законної сили, залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ДФС України в частині пунктів 1 і 2 позовної заяви, тобто про визнання неправомірними дій ДФС України стосовно вчасного не видання наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України, та про зобов'язання ДФС України видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення №52 від 07.04.2010 р. - до аналогічної офіцерської посади в ДФС України.

Таким чином, єдиною позовною вимогою, яка розглянута по суті у даній адміністративній справі і в задоволенні якої відмовлено оскарженою постановою суду від 15.12.2016 року є пункт 3 позовної заяви «зобов'язати ДФС України наказ про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати позивачеві та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання».

При цьому, слід зазначити, що в суді першої інстанції позивач позовних вимог не змінював згідно статті 137 КАС України.

Судом першої інстанції вірно враховано, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій ДФС України стосовно вчасного не видання наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України, та про зобов'язання ДФС України видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення №52 від 07.04.2010 р. до аналогічної офіцерської посади в ДФС України, були предметом розгляду Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 807/1233/15. Постановою суду від 12.02.2016 року в цій справі позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог, а також відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ГУ ПФУ в Закарпатській області провести виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення із березня 2015 року в повному обсязі згідно Закону із грошового заробітку за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням на пенсію 15.02.2010 року (а.с. 180).

Вищевказана постанова суду від 12.02.2016 року в справі № 807/1233/15 набрала законної сили, оскільки залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 р. (а.с. 186).

Таким чином, станом на час розгляду і вирішення судом першої інстанції даної адміністративної справи № 807/769/15 за позовної вимогою про зобов'язання ДФС України Наказ про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати позивачеві та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання, не існувало Наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України, як і не було судового рішення про зобов'язання видати такий Наказ.

В такій ситуації являються безпідставними вимоги позивача щодо надіслання такого Наказу позивачеві ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду від 15.12.2016 року винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: М.А. Пліш

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 27.03.2017 року.