Справа № 807/1920/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1920/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності та рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження, в якому просить визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та зобов'язати Західний Центр радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 5891,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу за контрактом у Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України на посаді інженера сектору збору і аналізу інформації групи спостереження і обробки інформації космічної обстановки Центру контролю космічного простору. 27.07.2016 року позивачем був поданий рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження про виплату допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Однак, відповідач відмовив йому у виплаті вказаної допомоги. Вказану відмову вважає неправомірною, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду, однак надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Відповідача. Одночасно, представником відповідача було подано письмові заперечення проти позову, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом в Західному центрі радіотехнічного спостереження, який є філією Національного центру управління та випробувань космічних засобів (а.с. 15-18).

Національний центр управління та випробувань космічних засобів підпорядкований Державному космічному агентству України, який є центральним органом виконавчої влади. Так, Національний центр управління та випробувань космічних засобів і Західний центр радіотехнічного спостереження є цивільними державними установами, які фінансується з Державного бюджету України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом в даних установах на посадах працівників, відряджені з Міністерства Оборони України до Державного космічного агентства України із залишенням на військовій службі. Позивач був відряджений до Державного космічного агентства України, про що свідчить запис у його послужному списку.

Як вбачається з матеріалів справи, що 21.07.2016 року позивачем був поданий рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року у розмірі місячного грошового забезпечення( а.с. 19), однак 02.09.2016 року йому було відмовлено у такій виплаті, з підстави того, що ні кошторисом ЗЦРС у 2016 році, ні штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік коштів на виплату такої матеріальної допомоги не передбачено(а.с. 20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до п.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Як встановлено, позивач проходить військову службу у державній бюджетній установі, а не у Міністерстві оборони України, має особливий статус - військовослужбовець, відряджений до державних органів для проходження військової служби.

Особливий порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" (далі - Постанова №104).

Пунктом 1 Постанови №104 передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Тобто, відрядженим військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників Національного центру.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, є додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, визначена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", та до виплати працівникам Національного центру, в тому числі і військовослужбовцям, не передбачена.

Судом враховано, що штатним розписом Західного центру радіотехнічного спостереження на 2016 рік, затвердженим головою Держаного космічного агентства України 17.05.2016 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не передбачена (а.с. 41-44).

Проаналізувавши наведені норми права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач - Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження є державною бюджетною установою, керівними документами, кошторисом, та штатним розписом якої матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не передбачена, та асигнування з Державного бюджету України на таку виплату відсутні, тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної допомоги.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження є необґрунтованими, в свою чергу відповідач довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності та рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяМ.М. Луцович