Справа № 240/12/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Попович І. А.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №240/12/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року по адміністративній справі №240/12/17 за позовом ОСОБА_3 до поліцейського Бахмутського БДПС ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта Данковцева Олексія Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати постанову серії АР №950026 від 31.12.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постанова є незаконною, оскільки складена на місці зупинки автомобілю, а не місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач не ознайомив в повному обсязі позивача з його правами до складання постанови; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року позов задоволено частково.

Постанову серії АР № 950026від 31.12.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення на ОСОБА_3 стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень - скасовано в частині накладення адміністративного стягнення в сумі 170 гривень, звільнено позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю діяння і обмежено усним зауваженням, в іншій частині постанову залишено без змін.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування зазначив, що суд не дав оцінку порушенню з боку відповідача, який здійснив розгляд справи прямо на дорозі, а не місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; не роз'яснив права, передбачені ст..268 КупАП. Судом не надано оцінки відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Постановою серії АР №950026 від 31.12.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст..121 ч.6 КупАП за те, що керуючи автомобілем НОМЕР_1 31.12.2016 року о 18.00 годин в темну пору доби по вул.. Радянської Конституції в смт. Олександрівка Донецької області, біля будинку №7, порушив вимоги п.2.9 «в» ПДР, а саме - в зазначеному автомобілі в темну пору доби був неосвітлений номерний знак.

За скоєння правопорушень позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с.8)

В суді першої інстанції позивач визнав, що номерний знак був недостатньо висвітлений через забруднення. Після зупинки автомобілю поліцейським, позивач протер підсвітку знаку, після чого номерний знак став освітлений.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

На підставі ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов'язковому технічному контролю, на такий контроль.

Відповідно до п.2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється:

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі ст..121 ч.6 КуПАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на пояснення позивача, який визнав забруднення номерного знаку автомобіля, яким він керував, через яке неможливо було чітко визначити символи номерного знаку, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення факту неналежного освітлення номерного знаку автомобіля, яким керував позивач, як наслідок, вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст..121 ч.6 КуПАП.

Суд не приймає доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КуПАП, оскільки ці доводи спростовуються його ж поясненнями в суді першої інстанції. Крім цього, позивач, підписуючи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, не зазначив жодних зауважень до неї.

Все вищезазначене в своїй сукупності свідчить про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також спростовує твердження позивача про нероз'яснення прав, передбачених ст..268 КупАП.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

На підставі п.п.9,10 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ст..222 КупАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, частини шостої статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч.2 ст..258 КупАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.276 КупАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Оскільки законом передбачено можливість розгляду правопорушення за ч.6 ст.121 КупАП безпосередньо на місці його вчинення, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

На підставі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1КУпАП;

3) про закриття справи (пункт 3 Розділу ІV Інструкції).

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі(додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ст..285 КупАП у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з постанови вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується, що відповідач обґрунтовано та законно прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КуПАП.

При цьому суд першої інстанції, прийшовши до висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого с.121 ч.6 КуПАП України, визнав правопорушення малозначним з урахуванням приписів ст..22 КуПАП , та скасував постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн за малозначністю діяння та обмежився усним зауваженням.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на нормах закону з огляду на наступне.

Відповідно до ст..213 КуПАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються:

1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;

2) виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом;

3) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України;

4) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст..217 КуПАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Статтею 221 КуПАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Проте, серед зазначених справ, відсутні справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 КуПАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 КуПАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

На підставі ст..246 КуПАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст..22 КупАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аналіз вищезазначених приписів дає підстави для висновку, що суд може розглядати тільки справи про адміністративні правопорушення, які віднесені до його підвідомчості та тільки орган (посадова особа), який уповноважений розглядати певні справи про адміністративні правопорушення, може вирішувати питання про звільнення правопорушника.

Про зазначене свідчать і норми ст.293 КуПАП.

За приписами п.3 ч.1 ст..288 КуПАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

На підставі ст..162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Судова колегія зазначає, що до компетенції суду не належить розгляд питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3, що, в свою чергу, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог позивачу.

Керуючись статтями 24, 94, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року по адміністративній справі №240/12/17 - задовольнити частково.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 23 січня 2017 року по адміністративній справі №240/12/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову .

В задоволенні позову ОСОБА_3 до поліцейського Бахмутського БДПС ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта Данковцева Олексія Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова