Справа № 216/4824/16-а
Суддя: Биканов І. Р.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4824/16-а
ПО С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Булгакової Д.А.

розглянувши в порядку ст.41 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про зобовязання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу про зобовязання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2016 рік.

В обґрунтування позову позивачі вказують:

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід війни ІІ групи захворювання, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_5 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_6 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

ОСОБА_7 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідач виплатив позивачу ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 рік в розмірі по 120 грн., тоді як необхідно було виплатити 6890 грн., недоотримані 6770 грн., позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в розмірі по 90 грн., тоді як необхідно було виплатити по 5512 грн., недоотримані 5422 грн. кожному.

Позивачі просять суд визнати відмову відповідача протиправною та зобовязати нарахувати та стягнути з відповідача щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 р. ОСОБА_1 у розмірі 6770 грн., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в розмірі 5422 грн. кожному, зобовязати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та накласти на керівника Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу відповідального за виконання постанови штраф у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, у разі не надання у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Позивачі в судове засідання не зявилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Представник позивачів ОСОБА_8 в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання не зявилася, надала суду заперечення, згідно яких вказує, що позивачу ОСОБА_1 було виплачено одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 р. В розмірі 120 грн., як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, ІІ групи інвалідності, а ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, ІІІ групи інвалідності по 90 грн. кожному, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплата щорічної допомоги на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік». Просить суд відмовити в позові.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 140846 а.с.5, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3071 ОСОБА_1 в березні 2016 року виплачено 120 грн. допомоги на оздоровлення а.с.35.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 417378 а.с.7, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3072 ОСОБА_2 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.34.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 442107 а.с.10, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3073 ОСОБА_3 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.33.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 443411 а.с.12, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3074 ОСОБА_4 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.32.

ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 063283 а.с.15, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3075 ОСОБА_5 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.31.

ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 109745 а.с.17, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3077 ОСОБА_6 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.30.

ОСОБА_7 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 447433 а.с.20, згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3078 ОСОБА_7 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення а.с.29.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат, інвалідам ІІІ групи чотири мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII в редакції, що існувала після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, були внесені зміни, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містила положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Останні зміни були внесені до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21.04.2016 р., який набрав чинності з 22.05.2016 р., тобто після проведення позивачам відповідних виплат.

Крім того, ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Статтею 87 Бюджетного Кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 р. № 79-VIII, який також набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 р. № 562, передбачено, що інвалідам І і ІІ групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам 90 грн.

Позивачам було виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обовязку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невідємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обовязок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

За таких обставин, суд вважає, що щорічна допомога на оздоровлення позивачам мала бути виплачена у розмірі, встановленомупостановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562.

Судом не встановлено порушення прав позивачів з боку відповідача при проведенні виплати їм щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а позивачів звільнений від сплати судових витрат, в силу вимог ст.94 КАС України їх необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.9, 11, 86, 158-163 КАС України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради про зобовязання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2016 рік відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: