Справа № 319/315/17
Суддя: Горбачов Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/315/17
Провадження №2-а/319/9/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року смт. Більмак

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Горбачов Ю.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 13 березня 2017 року звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, управління) про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця, зобов'язання управління здійснити перерахунок та призначити пенсію за віком , відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати , який враховувався під час призначення ( попереднього перерахунку) попереднього виду пенсій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 21 січня 1998 року він перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію державного службовця. Останній перерахунок пенсії позивачу було проведено в лютому 2008 року, відповідно до Закону України «Про державну службу». 24.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередній 2016 рік. Однак, управління у листі від 03.03.2017 р. №3/Л-4 було зазначено, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має права. Позивач посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу» просить задовольнити позов.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, в якому зазначив, що ОСОБА_1 отримує пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» з 21.01.1998 р. На заяву про переведення з одного виду на інший від 24.02.2017 р. управлінням було відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та роз'яснено, що за умови доцільності та у відповідності до норм пункту 3 ст. 45 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на перехід з одного виду пенсії на інший. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу із зазначенням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. За результатами попереднього перерахунку з одного виду пенсії на інший відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.02.2017 р. про переведення з одного виду на інший зазначений перерахунок є недоцільним, оскільки суттєво зменшує розмір пенсії.

Судом встановлено, що ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області у цій справі від 14 березня 2017 року за позовними вимогами ОСОБА_2 відкрито скорочене провадження.

Право позивача на оскарження бездіяльності відповідача, який згідно змісту п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, уповноважений державою на надання визначених Законом пільг, та визначено ст.ст.4,6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Предметом спору в даній справі є бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язана з виплатами, які є регулярними платежами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтями 71,72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 21 січня 1998 року відповідачем відповідно до Закону України «Про державну службу» призначено пенсію за віком як державному службовцю.

24.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за попередній рік, що передують зверненню із заявою про перерахунок пенсії, а саме за 2016 рік.

У відповіді від 03.03.2016 р. №3/Л-4 на звернення ОСОБА_1 від 24.02.2017 р. було роз'яснено, що за умови доцільності та у відповідності до норм пункту 3 ст. 45 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на перехід з одного виду пенсії на інший. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу із зазначенням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. За результатами попереднього перерахунку з одного виду пенсії на інший відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.02.2017 р. про переведення з одного виду на інший зазначений перерахунок є недоцільним, оскільки суттєво зменшує розмір пенсії.

Із такою позицією відповідача суд не погоджується.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія державного службовця зазначеним Законом не передбачена.

Враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія державного службовця, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

За приписами ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак у випадку з ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що, відповідач: необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у здійсненні переведення її з пенсії одного виду на інший; прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік, а не показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три роки, що передують зверненням за призначенням пенсії, чим неправомірно застосовано положення ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року (справа №21-612а14), яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обовязковою для суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 167 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати противоправними дії Куйбишевського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком з 24.02.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобов'язати Куйбишевське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком з 24.02.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Відповідно до ч.1ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю.М. Горбачов