Справа № 345/4595/16-а,2-а/345/565/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. №876/1174/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - ОУПФ) в якому просила: визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати їй пенсії за віком в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345-VI) з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства; зобов'язати ОУПФ провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.8 Закону №345-VI з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства за шість місяців до звернення в ОУПФ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 14.04.1988 їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (далі - Список №1). На думку позивача, вона має право на перерахунок і виплату їй пенсії відповідно до ст.8 Закону №345-VI, оскільки вона працювала 10 років 4 місяці 8 днів на підземних роботах за Списком №1.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року у справі №345/4595/16-а позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що стаж роботи позивача за Списком №1 становить 10 років 4 місяці 8 днів, однак її не можна віднести до стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення згідно Закону №345-VI, оскільки позивач працювала на руднику, а не на шахті.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що робота на якій працювала позивач передбачала зайнятість повний робочий день на підземних роботах та у неї наявний необхідний стаж для отримання пенсії відповідно до статтей 1 та 8 Закону №345-VI.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 23.10.1975 по 10.08.1977, з 08.07.1982 по 14.04.1988 та з 14.04.1988 по 28.01.1991 ОСОБА_1 працювала з повним робочим днем під землею на руднику «Ново-Голинь» (50-річчя Жовтня) (а.с.16-20). Дані періоди роботи зараховані до пільгового стажу роботи за Списком №1.

18.11.2016 позивач звернулась до ОУПФ із заявою провести перерахунок її пенсії відповідно до ст.8 Закону №345-VI (а.с.6).

У відповідь на вказану заяву відповідач повідомив ОСОБА_1, що стаж роботи, який був зарахований їй при призначені пільгової пенсії не може зараховуватися до стажу, що дає право на пенсійне забезпечення згідно ст.8 Закону №345-VI, так як підприємство на якому вона працювала не здійснювало роботу по видобуванню вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд та не є шахтобудівним підприємством, а тому роботу, що виконувала позивач не можна відносити до тієї на яку поширюється дія норми ст.1 Закону №345-VI, що визначає категорію працівників та вид робіт, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до названого Закону (а.с.7-9).

Не погоджуючись із такою позицією відповідача позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до ст.1 Закону №345-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб у вугільній промисловості - за Списком №1, та членів їх сімей.

Згідно з ст.8 цього ж Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до п.«а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» Списку №1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Виходячи із аналізу зазначених норм можна зробити висновок, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені цим Законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Враховуючи те, що посада позивача, а саме роздавальник вибухових матеріалів, передбачала зайнятість на підземних роботах повний робочий день, про, що зазначено у довідках від 15.04.1988 та 05.08.1992 №№91 і 401 виданих останній на підтвердження пільгового стажу (а.с.31-32), то відповідно дія вказаного Закону поширюється і на позивача.

Крім того, ст.10 Закону №345-VI визначено, що дія ст.8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи видно, що позивачці починаючи з 1988 року призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 32 роки 8 місяців 12 днів, в тому числі за Списком №1 - 10 років 4 місяці і 8 днів.

Відповідач відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії посилався на те, що періоди роботи ОСОБА_1 на руднику «Ново-Голинь» (50-річчя Жовтня) не можна віднести до стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення відповідно до ст.8 Закону №345-VI, оскільки рудник не є шахтою.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, така відмова є безпідставною, так як ст.1 даного Закону слід розглядати у нерозривному зв'язку зі Списком №.1.

Більше того, апелянт визнає, що період роботи позивача на руднику відноситься до робіт, передбачених Списком №1, посилання ж на те, що рудник не є шахтою, є безпідставними, оскільки дія Закону №345-VI поширюється не на певний вид підприємств, що здійснюють діяльність пов'язану з виконанням робіт передбачених ст.1 цього Закону, а на працівників що виконують такі роботи та у зв'язку з цим за наявності відповідного стажу мають право на пільги пов'язані з виконанням таких робіт.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, КАС, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2016 року - без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 27 березня 2017 року.