Справа № 712/14561/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.

за участю секретаря: Понсе Кашоіди О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання забезпечити соціальними послугами безкоштовно, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із адміністративним позовом до Черкаської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання забезпечити соціальними послугами безкоштовно, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року залучено Територіальний центр соціальної допомоги Придніпровського району м.Черкаси (18003, м.Черкаси, вул.Гвардійська, 7/5) в якості другого відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання забезпечити соціальними послугами безкоштовно, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Крім того, даним судовим рішенням позовну заяву ОСОБА_2 до Черкаської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання забезпечити соціальними послугами безкоштовно, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, до 20 січня 2017 року.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з направлення справи для продовження розгляду, з наступних підстав.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з адміністративним позовом до Черкаської міської ради, в якому просив визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати Черкаську міську раду забезпечити його безкоштовними соціальними послугами та соціальним працівником, а також зібрати всі необхідні документи з метою оформлення надання соціальних послуг; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 12000 грн.; забезпечити його безоплатною правовою допомогою.

При вирішення питання про відкриття провадження у справі, суддею Соснівського районного суду м. Черкаси була встановлена невідповідність даного позову вимогам статті 106 КАС України, що стало підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України у позовній заяві зазначається, зокрема, зміст позовних вимог згідно з частинами 4-5 статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 3 статті 106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

В силу частини 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу необхідно надати уточнену редакцію позовної заяви, в якій окрім загальних вимог, передбачених ст.106 КАС України для форми позовної заяви, зазначити, які підстави пред'явлення даного позову до Черкаської міської ради, а які - до Територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси, а також які позовні вимоги позивач заявляє до кожного з цих відповідачів.

Крім того, позивачу до уточненої позовної заяви запропоновано додати її копії разом з додатками для відповідачів.

Проте, як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_2, останнім було вказано підстави для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів та обґрунтувано вимоги даного позову, оскільки позивачем у повній мірі було зазначено у чому саме полягає порушення його прав та спосіб їх відновлення.

До позовної заяви позивачем також було додано її копію та копії документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що позивач вільний у виборі відповідача у випадку порушення останнім прав, свобод чи інтересів позивача.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України та закріплене в Кодексі адміністративного судочинства України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Відповідно до частини 3 статті 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно частини 1 статті 55 Конституції України та пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води), будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч.3 ст. 11 КАС України).

За приписами частин 4,5 статті 105 КАС України адміністративний позов може містити такі вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Водночас, при розгляді спорів суди мають застосовувати практику Європейського суду з прав людини та не створювати штучних перешкод у доступі до правосуддя.

Так Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Європейського суду з прав людини природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

У справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зауважив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З тексту статті 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 p., Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що частина 1 статті 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Отже, як свідчить практика Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У зв'язку з цим, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Так зі змісту ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року не вбачається, у чому саме полягає необхідність зазначення позивачем підстав, які сприяли його зверненню до Черкаської міської ради, оскільки в своєму позові ОСОБА_2 чітко вказує на те, в чому, на його думку, полягають порушення Черкаської міської ради, що були вчинені у відношенні до нього, та чітко викладено зміст позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів знаходить передчасними висновки суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху, що є підставою для скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року та направлення справи для продовження розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 199, 204, 206, 211, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 20.03.17

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Костюк Л.О.