Справа № 22-а/0690/4183/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого : Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі : Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві про визнання неправомірними дій, стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві

на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

17 грудня 2009 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо невиплати в повному обсязі надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, стягнути з відповідача заборгованість за 2006-2008 роки.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2009р. позов задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві заборгованість по соціальній допомозі за період з липня по грудень 2007р. у розмірі 742,65грн., із травня по грудень 2008р. - 2492,85грн. Дії щодо невиплати вказаних коштів визнано протиправними.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову. Посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, до Пенсійного фонду не надходили кошти для проведення зазначених виплат у стягнутому розмірі, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни не визначений розмір мінімальної пенсії за віком, з якого обчислюється підвищення. Строк звернення до суду пропущено без поважних причин.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 01.01.2008р. та після 22.05.2008р.) дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в 2008р. встановлено ст.58 Закону „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Положення ч.3 ст.28 Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення передбачено, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Позивач є пенсіонером, має статус дитини війни, підвищення пенсії отримала в розмірі меншому, ніж передбачено законом, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. В рішеннях у справах Кечко проти України, 2005 рік Broniowski v. Poland, 1996 рік Azinas v Cyprus, 2002 Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України, 2005 рік суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Проте судом не враховано, що ч.ч.1,2 ст.99 КАС України (в ред. до 07.07. 2010р.) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду річний строк. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС (ред. до 07.07.2010р.) пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову. Задовольнивши позовні вимоги із липня 2007 по 31 грудня 2007р., суд першої інстанції в порушення ч.1 ст.100 КАС України в редакції, яка діяла на час розгляду справи, безпідставно не взяв до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.21-23). Позивачка про порушення своїх прав дізналась із часу отримання коштів.

Постанова про стягнення коштів до 17 грудня 2009р. ухвалена із порушенням норм процесуального права, тому її належить в цій частині скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в позові за пропуском строку звернення до суду.

Крім того, задовольняючи позов в частині стягнення коштів, суд першої інстанції помилково визначив спосіб захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

Позивач рішення не оскаржує.

Керуючись ст.ст.160,195,197 - 207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в м. Бердичеві задовольнити частково.

Скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2009 року в частині стягнення коштів та прийняти нову постанову. Відмовити ОСОБА_2 у позові до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві про визнання неправомірними дій, стягнення заборгованості за період із 01 липня 2007 по 16 грудня 2007р. за пропуском строку звернення до суду.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_2 заборгованість надбавки до пенсії в розмірі, визначеному Законом України „Про соціальний захист дітей війни за період із 17 грудня по 31 грудня 2007р., із 20.07.2008р. по 31.12.2008р. В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :