Справа № 805/361/17-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 р. Справа №805/361/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Маковецькій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області

до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція»

про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, звернулось до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за грудень 2016 року в загальній сумі 4 902,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивачем призначена та сплачена пільгова пенсія особам, що працювали на підприємстві відповідача, зайнятим на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Управлінням направлялись відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 на загальну суму 4 902,16 грн. Станом на час звернення до суду зазначена заборгованість відповідачем управлінню не відшкодована (а.с. 3-4).

Представник управління до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 30).

Представник відповідача до суду не з'явився, у письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи, міститься клопотання товариства про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 18-19, 38-41, 74-81).

Також у заперечення зазначено, що відповідач не має обов'язку по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 2 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв'язку із тим, що вказані особи працювали у відповідача до 1992 року, а ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» компенсації підприємством таких витрат не передбачає. Також відповідач зазначає, що не має обов'язку і по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 2 ОСОБА_3, оскільки позивачем на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протиправно підвищено її пенсійний вік, у той час як вказана особа вже досягла пенсійного віку - 55 років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач посилається на ст. 58 Конституції України де визначено, що закон не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує відповідальність особи. Крім цього, від подач вказує на той факт, що законодавством чітко встановлено обов'язок підприємств відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій лише за списком № 1. До цього ж, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є належним доказом понесення позивачем таких витрат. Враховуючи наведене вище відповідач просить суд відмовити Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області у задоволенні його позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» зареєстроване в якості юридичної особи за кодом ЄДРОПУ 01413767 за адресою: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Євпаторійська, буд. 49, що вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивачем призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах пенсіонерам, які працювали в підприємстві відповідача та були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п.п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 2), зокрема: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується протоколами (розпорядження) про призначення пенсії, довідками про підтвердження пільгового стажу, про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії (а.с. 20, 21, 46, 47, 56, 58-67).

На адресу відповідача позивачем направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за грудень 2016 року в сумі 4 902,16 грн, про що свідчать відповідні докази, наявні в матеріалах справи (а.с. 6-7).

У суду відсутні відомості щодо оскарження зазначених розрахунків відповідачем.

Відповідно до картки особового рахунку відповідача станом на час розгляду справи витрати управління по виплаті та доставці пільгових пенсій за спірний період на суму 4 902,16 відповідачем не відшкодовані (а.с. 55, 57).

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VIП Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Таким чином, позивач у справі - орган владних повноважень, який виконує у спірних правовідносинах владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством.

Як встановлено судом під час розгляду справи, працівникам відповідача правомірно призначена та виплачена пенсія відповідно до п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", Закон № 1788-XII), було врегульовано Законом України № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.7 Інструкції.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідні розрахунки за спірний період управлінням направлялись відповідачу, докази їх оскарження останнім суду не надані.

Крім цього суд не приймає посилання відповідача на неправомірність вимоги позивача щодо відшкодування товариством Управлінню ПФУ витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, сплаченої ОСОБА_3, враховуючи наступне.

Як встановлено судом пільгова пенсія призначена ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) - 17 травня 2011 року.

Станом на дату призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії абз. 4 п. 1 ст. 2 Закон № 400/97-ВР діяв у наступній редакції: «Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З 1 квітня 2014 року абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої до об'єкту оподаткування відносяться фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (замість ст. 12 Закону № 1788-ХІІ).

Згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла станом на час призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Разом із цим Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 7 липня 2011 року № 3609-VI) внесені зміни до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (які набрали чинності з 6 серпня 2011 року), якими зазначена стаття викладена в наступній редакції: «Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року».

Враховуючи, що станом на час набрання чинності Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) не досягла 55-річного віку (тобто, не набула права на пенсію за віком на загальних підставах), право на призначення їй пенсії за віком вона набуде з урахуванням чинного законодавства при досягненні нею 59 років (5 травня 2019 року).

Беручи до уваги, що обов'язок відшкодування суб'єктом господарювання сплачених УПФУ пільгових пенсій у часі прив'язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку, що суб'єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії за списком № 2 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної вище статті.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, - враховуючи те, що, по-перше, відшкодування суб'єктами господарювання витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є мірою відповідальності, про яку йдеться у ст. 58 Конституції України - у спірних правовідносинах мають місце зобов'язальні правовідносини; по друге, зміна зобов'язальних правовідносин у цій сфері стосується лише поточних обов'язків суб'єктів господарювання, які виникли з дня набрання чинності нормативно-правових приписів, що змінили ці обов'язки - зворотної дії Закону у часі щодо обов'язків суб'єктів господарювання відшкодувати відповідні витрати не відбувається.

Щодо доводів відповідача про необґрунтованість та неправомірність вимоги позивача стосовно відшкодування пенсійних витрат відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - лише до 1 січня 1992 року, суд зазначає таке.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. При цьому відповідно до пункту 8 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, застосовуються списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року.

Тобто, право на пенсію відповідно до статті Закону України «Про пенсійне забезпечення» має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 1 січня 1992 року і після цієї дати не працювала на цих роботах. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.

Особі, яка до і після 1 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених списками, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону, який набрав чинності з 1 квітня 2004 року, збережено порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином відшкодування у розмірі 100%, відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 6.2 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно до стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Відшкодування здійснюється до 25 числа кожного місяця.

Суд вважає за необхідне зазначити, що судовим рішенням (ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі № 805/2900/16-а, якою залишено без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у цій справі) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/63131605) встановлено факт праці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці ОСОБА_1, зокрема: з 11 березня 1981 року по 30 жовтня 1987 року у ПАТ «СУ-112 «Стальконструкція», з 21 червня 1997 року по 30 червня 2000 року у ВК «Металург», з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року у ВК «Металург», з 1 січня 2004 року по 16 листопада 2008 року у ВК «Металург»; а також факт праці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці ОСОБА_2, зокрема: з 7 вересня 1981 року по 14 жовтня 1990 року у ПАТ «СУ-112 «Стальконструкція», з 11 травня 2005 року по 5 грудня 2013 року у ТОВ «Судоремонтний завод».

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявний той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період після 1 січня 1992 року, як наслідок, пенсія їм була призначена у відповідності до норм статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто, у відповідача існує обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги доведеність позивачем заявлених позовних вимог, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, ст. 69-71, ст. 86, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» () на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області () заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 грудень 2016 року в сумі 4 902 (чотири тисячі дві) гривні 16 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 27 березня 2017 року.

Суддя Волгіна Н.П.