Справа № 527/1968/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 527/1968/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції м. Кременчук молодшого лейтенанта поліції Шкурапети Олексія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2016 року, -

В с т а н о в и л а:

23.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 071837, винесену 09.09.2016 року відповідачем - інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Шкурапетою О.С. (далі за текстом відповідно - Постанова, відповідач, інспектор поліції).

Позивач зазначає, що адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, він не скоював. При розгляді справи відповідачем не повно з'ясовані обставини справи та порушені норми КУпАП.

Так, відповідачем не складений протокол про адміністративне правопорушення, не роз'яснені йому його права та обов'язки, не вручений другий екземпляр протоколу.

09.09.2016 року о 05.00 він дійсно, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, та перебував на майданчику для стоянки автомобілів по вул. Центральній, 222 у м. Глобине. Розмітку місць для стоянки інвалідів він не порушував і стоянку із відповідним зображенням для паркування інвалідів не займав. Його автомобіль перебував на тому місці стоянки, яка позволяє паркування всім транспортним засобам.

Позивач просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 18.10.2016 до участі у справі у якості третьої особи залучено Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції (далі - третя особа, Управління).

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, - скасована Постанова, в задоволені іншої позовної вимоги відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що відповідач не надав до суду докази, які підтверджують перебування автомобіля позивача на стоянці саме на місці із спеціальним позначенням для інвалідів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Суд вважав не доведеною вину позивача у скоєнні правопорушення, тому задовольнив позовні вимоги про скасування Постанови.

У задоволенні позовних вимог про закриття провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення відмовлено із посилання на те, що здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі третя особа, посилаючись фактично на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду фактично в частині, якою судом задоволена позовна вимога позивача ОСОБА_1, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що згідно з п.п. 7.17 р. 33 ПДР України табличка «Інваліди» застосовується із знаком 5.38 «Місто для стоянки» і вказує, що стоянковий майданчик призначається для стоянки транспортних засобів на яких встановлено розпізнавальний знак «Інвалід» і, якими користуються інваліди. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, який спростовується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, що водій заперечував свою вину. Бланк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, (Додаток 5 до Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі») не містить відповідної графи, в якій необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім того, скаржник відмічає, що судом першої інстанції адміністративний позов ОСОБА_1 не залишений без розгляду, оскільки відсутні поважні причини, що обумовили пропущення строку звернення позивача до суду з цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил. Більш розширено розміри, форма, зображення і технічні умови до дорожніх знаків встановлюється ДСТУ 4100-2002. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування (далі - ДСТУ 4100-2002).

Відповідно до п. 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка 7.17 «Інваліди» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно з пунктом 8.4. «е» розділу 8 Правил дорожнього руху, таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Відстань від в'їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, відповідно Правил дорожнього руху, ДСТУ 4100-2002, постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 дорожній знак «Інваліди» може застосовуватися зі знаком «Місце для стоянки» для вказівки того, що стояночний майданчик (або його частина) відведена для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП (накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Судом встановлено, що Постановою відповідача позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в доход держави (а.с. 97).

Як убачається із тексту оскаржуваної позивачем Постанови, - 09.06.2016 року о 05 годині 00 хвилин відповідачем було установлено, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, у місті Глобине по вул. Леніна, буд. 222 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди», чим порушив р. 33 п. 5.38 Правил дорожнього руху України.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції що обґрунтованості позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування Постанови, колегія суддів зазначає, судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав доказів, які б беззаперечно посвідчували його твердження про те, що місце для паркування, яке розташоване в м. Глобине по вулиці Леніна біля будинку № 222, в цілому є виключно місцем для паркування інвалідів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зафіксовані нагрудною камерою поліцейського події, що мали місце 09.06.2016 року о 05 годині 00 хвилин у місті Глобине по вул. Леніна, буд. 222 (записи від 09.06.2016 року в розрізі часу: 04:51:47 - 04:57:17, 05:00:05 - 05.01.18, 05:11:16 - 05.14.35), не посвідчують факт стоянки 09.09.2016 року о 5 годині ранку автотранспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 на паркувальному місці, спеціально відведеному для паркування транспортних засобів інвалідів. Суперечливим є і твердження скаржника щодо визнання позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення факту скоєння ним адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення прийняте відповідачем 09.09.2016 року по відношенню до позивача не відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України, - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Статтею 289 КУпАП установлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як убачається із Постанови, її копія надіслана на адресу позивача 12.09.2016 року рекомендованим листом за вих. № 7426/41 (а.с. 97-99). Твердження позивача ОСОБА_1 щодо дати отримання копії зазначеної Постанови (17.09.2016 року) відповідачем не спростовані, оскільки судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надані докази, які б посвідчили іншу дату вручення позивачу ОСОБА_1 даної Постанови. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, адміністративний позов ОСОБА_1 поданий до суду 23.09.2016 року.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для застосування наслідків, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні прохання позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 41, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27 березня 2017 року.