Справа № 713/985/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

713/985/16-а

ОКРЕМА ДУМКА

Справа № 713/985/16-а

23 березня 2017 року

м. Вінниця

23 березня 2017 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області задоволено повністю.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 25 КАС України вважаю за необхідне викласти окрему думку щодо спірних правовідносин, оскільки не згідний із судовим рішенням.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 14 січня 2002 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області та отримує пенсію за вислугу років, призначену у розмірі 90% від суми місячного заробітку на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12 липня 2001 року.

07 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив перерахувати пенсію, призначену згідно з статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 05 листопада 1991 року, що діяв до 01 листопада 2011 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам у розмірі 90% від середньомісячного заробітку, з врахуванням довідки прокуратури Івано-Франківської області №18-220 вих-16 від 29 березня 2016 року.

Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області листом №1853/02 від 11 квітня 2016 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року з 01 квітня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зокрема Законом України "Про прокуратуру" не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року втратила чинність у зв'язку з прийняттям Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року. Чинним законодавством не передбачено обчислення пенсії працівникам прокуратури в розмірі 90% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У наданій довідці не зазначено, що з сум заробітної плати сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії.

Частково погоджуюсь із рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпаними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

На час виходу позивача на пенсію, однією із складових соціального забезпечення працівників органів прокуратури було передбачене статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" пенсійне забезпечення.

При цьому вказаною нормою гарантовано умови призначення, виплати та перерахунку призначеної пенсії.

З матеріалів справи слідує, що позивачу пенсія виплачується на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а не на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції, чи будь-якої іншої норми.

Тобто відповідач зазначаючи про те, що стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратила чинність, продовжує її виконувати в частині виплати пенсії, одночасно відмовляючись її виконувати в частині перерахунку.

Посилання відповідача на не визначення Урядом порядку перерахунку пенсій також не може прийматись до уваги.

Відповідно до частини 4 статті 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відмова у задоволенні позову з мотивів відсутності постанови Кабінету Міністрів України, яка б врегулювала порядок перерахунку пенсії, є порушенням вищевказаної норми та принципу верховенства права.

Відповідач не спростовує наявності права позивача на перерахунок пенсії, вказуючи лише на відсутність механізму перерахунку.

Враховуючи норми частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратору" (в редакції Закону № 1697-VІІ) та пункту 6 Перехідних положень до нього Держава своєчасно не виконала свого позитивного обов’язку, спрямованого на реалізацію прав громадян щодо встановлення нового механізму перерахунку пенсії, одночасно законодавчо ніде не закріпила, що до осіб, яким пенсію призначено до прийняття нової редакції Закону України "Про прокуратуру" перерахунок пенсії не повинен проводитись.

Людина не може нести будь-яку відповідальність через своєчасне не врегулювання Державою та відсутність правового механізму реалізації існуючого і гарантованого права.

Таким чином забезпечуючи принцип безперервності та гарантованості реалізації соціальних прав людини, до прийняття нового порядку перерахунку пенсії повинен застосовуватись попередній.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 06 жовтня 2015 року надаючи правовий висновок виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Стосовно максимального розміру пенсії, необхідно зазначити, що скільки положення законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, суд першої інстанції неправомірно задовольнив позов в цій частині.

Суддя А.Г. Загороднюк