Справа № 647/464/17
Суддя: Кириленко М. О.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/464/17
№ провадження 2-а/647/9/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Крамського Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з ДНСП Бериславського ВП ГУНП капітана поліції в Херсонській області капітана поліції Колєнченко Павла Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

встановив:

03.03.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.01.2017 року інспектором з ДНСП Бериславського ВП ГУНП капітана поліції в Херсонській області капітана поліції Колєнченком П.М. було винесено постанову серії БР№416561 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до постанови, позивач здійснив стоянку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Так як вказана постанова є не законною , винесена з порушення його прав просив визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи на місці зупинки та скасувати постанову стосовно нього .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Також, позивач пояснив, що 22.02.2017 року він, керуючи своїм автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з метою висадки пасажирів по вул.1го Травня в м.Берислав, оскільки здійснює господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується ліцензією. Позивач зазначив, що відповідно до законодавства України п.3.34 ПДР, забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений був належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ч.1 ст. 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 22.02.2017 року інспектором з ДНСП Бериславського ВП ГУНП капітана поліції в Херсонській області капітана поліції Колєнченком П.М. було винесено постанову серії БР№416561 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно даних постанови позивач 22.02.2017 року керував т/з «ЗАЗ Ланос» д/н НОМЕР_2, здійснив стоянку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з метою висадки пасажирів по вул.1го Травня в м.Берислав.

Відповідно до п.3.34 Правил дорожнього руху , затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Копією ліцензії, виданої головною державною інспекцією на автомобільному транспорті доводиться та обставина, що позивач здійснює господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажиріа і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт». Дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

Крім того, відповідно до ст.40 ЗУ «про автомобільний транспорт», водій таксі зобов'язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту і технічної експлуатації легкового автомобіля; здійснювати посадку пасажирів на стоянці в порядку черги, а також надавати право позачергового користування таксі згідно із законодавством.

Тому в діях позивача не вбачається складу правопорушення.

Згідно ст.245 КпАП України - завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 268 КпАП України визначає права особи, яка притягається до адміністративного порушення, а саме знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Отже, не зважаючи на місце розгляду справи особа при розгляді справи має певні права, роз'яснення та дотримання яких забезпечується органом, який уповноважений розглянути справу.

Відповідно до ст. 280 КпАП України - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.222 КпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КпАП України, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КпАП України, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КпАП України, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи, оскільки в порядку ст. 283 КпАП України, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КпАП України вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області . Проте, відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

За встановлених обставин, враховуючи, що при винесенні постанови серії БР№416561 від 22.02.2017 року відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме постанову винесено на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, без підготовки до розгляду справи та всебічного, повного і об'єктивного з`ясування обставин справи, без роз'яснення прав особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності та заслуховування її пояснень, а також врахування її матеріального становища та обставин, що обтяжують чи пом'якшують відповідальність, зважаючи на те, що в ході судового розгляду доказів правомірності винесення даної постанови відповідачем надано не було, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

В порядку ст.94 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 72, 86, 94, 102, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 258, 264, 268, 276, 280 КпАП України, ст.ст.33, 222, 245, 254, 256, 258, 268, 276, 280, 288, 289 КпАП України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення БР№416561 від 22.02.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Кириленко