Справа № 804/2318/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 р. Справа № 804/2318/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріГерманюк Т.В.
представника позивача представника третьої особи Головко О.В. Ярошенко Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Фермерське господарство "Скорук М.А." до Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Таврія" про скасування розпорядження та визнання протиправним засідання
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Фермерського господарства «Скорук М.А.» до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Таврія», в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - О.В. Кириченко від 21.03.2016 року вих.. № АГ-14/0/239-16 «Про проведення розрахунку збитків, завданих Приватному підприємству «Таврія»;
- визнати протиправним чергове засідання Постійної комісії з визначення та відшкодування збитків Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що відбулось 25.03.2016 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що прийняте Розпорядження Нікопольської районної державної адміністрації від 21.03.2016 року № АГ-14/0/238-16 є протиправним та прийнято з порушенням чинного законодавства.
Крім того, засідання комісії від 25.03.2016 року є протиправним, оскільки позивач не був належним чином повідомлений та відповідно не був присутній на вказаному засіданні.
В наданих до суду запереченнях відповідачем зазначено, що в позові відсутні підстави та обґрунтування незаконності прийняття Розпорядження голови райдержадміністрації, а також відсутнє порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки починаючи з 2012 року спір про порушення законних інтересів та переважного права ПП «Таврія» на поновлення договорів оренди землі на новий строк на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» розглядався судами, та в судовому порядку визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені між позивачем та фізичним особами. У зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі.
В запереченнях наданих третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Таврія» зазначено, що з 2012 року по 2015 рік спір між Приватним підприємством «Таврія» та Фермерським господарством «Скорук М.А.» щодо прав на оренду земельних ділянок розглядався судами, рішення яких набрали законної сили.
Тому Розпорядження голови Нікопольської РДА від 21.03.2016 року №АГ-14/0/239-16 «Про проведення розрахунку збитків, завданих ПП «Таврія» прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, на засіданні комісії від 25.03.2016 року не приймалось жодних рішень та у зв'язку з неявкою позивача прийнято рішення щодо перенесення засідання комісії для виклику позивача на засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без участі, позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 03.06.2015 року Приватне підприємство «Таврія» звернулося до Нікопольської районної державної адміністрації із заявою про створення комісії з визначення розміру збитків для відшкодування землекористувачу, орендарю земельних ділянок.
21.03.2016 року прийнято Розпорядження Голови Нікопольської районної державної адміністрації за №АГ-14/0/239-16 «Про проведення розрахунку збитків, завданих ПП «Таврія», яким, розглянувши звернення ПП «Таврія» від 10.02.2016 року № 19 щодо проведення розрахунку розміру збитків, завданих підприємству, керуючись Законом України «Про місцеві державні адміністрації», постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами», доручено постійній комісії Нікопольській районній державній адміністрації з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, яка створена розпорядженням голови Нікопольської райдержадміністрації від 11.04.2014 року № Р-150/0/321-14, провести розрахунок збитків (у вигляді недоотриманого доходу), завданих ПП «Таврія».
25.03.2016 року проведено засідання комісії на якій вирішено, продовжити засідання комісії 05.04.2016 року та повідомити про засідання голову ФГ «Скорук М.А.».
Відповідно до статті 19 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/-96-ВР правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні підстави та порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлений ст. 156, 157 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:
а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;
б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;
в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;
г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;
ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;
д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Тобто нормами Земельного кодексу України в даному випадку визначено, зокрема, відшкодування збитків у разі тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь для інших видів використання.
Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 157 Земельного кодексу України).
На виконання ч. 2 ст. 157 Земельного кодексу України прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам".
Відповідно до п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (далі - Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.
Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.
Відповідно до п.3 цього Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.
Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок, зокрема, її тимчасового зайняття.
Згідно до п. 4 Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).
При визначенні розмірів збитків комісія виходила з розміру орендної плати, яка повинна була сплачуватися за користування земельними ділянками та розмір цих збитків визначено з дотриманням процедури встановленої у вказаному Порядку.
Отже, Нікопольська районна державна адміністрація керувалась Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.
Суд вважає, що обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.
Отже, обов'язковою ознакою рішення суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.
Зі спірного Розпорядження щодо проведення розрахунку розміру збитків, завданих ПП «Таврія» судом встановлено, що він носить рекомендований характер, а саме, відповідно до п. 1 зазначено, зокрема, провести розрахунок збитків (у вигляді недоотриманого доходу), завданих приватному підприємству «Таврія»
Суд вважає, що Розпорядження та викладені в ньому обставини не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень оскільки наявність такого Розпорядження саме по собі не створює та не припиняє права чи обов'язків для позивача.
Повноваження відповідача у даному випадку обмежуються лише затвердженням Розпорядження про проведення розрахунку збитків, завданих ПП «Таврія» у встановленому порядку. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Так само і розрахунок розмірів збитків, не є рішенням органу державної влади, нормативним актом чи актом індивідуальної дії та не створює, не припиняє права та обов'язки особи, а лише фіксує певні обставини, виявлені при проведенні перевірки. Жодних прав та обов'язків позивача складанням розрахунку не порушується.
Натомість, питання щодо наявності підстав для стягнення збитків з підприємства не може бути предметом розгляду в адміністративному суді, його належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.
Отже, Розпорядження є документом, яке підтверджує факт діяльності Нікопольської районної державної адміністрації та є лише носієм доказової інформації, не містять обов'язкових для виконання приписів, не тягнуть за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків, не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні приписів ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, їх скасування не призведе до захисту прав позивача, а тому позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права.
Подібна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.10.2016 року у справі №500/2776/14-а, в якій зазначено, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.
Таким чином, позовні вимоги Фермерського господарства «Скорук М.А.» про визнання протиправним та скасувати розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - О.В. Кириченко від 21.03.2016 року вих.. № АГ-14/0/239-16 «Про проведення розрахунку збитків, завданих Приватному підприємству «Таврія» задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним чергового засідання Постійної комісії з визначення та відшкодування збитків Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що відбулось 25.03.2016 року, суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки на даному засіданні прийнято рішення щодо продовження засідання 05.04.2016 року саме з підстав неявки представника ФГ «Скорук М.А.» та не приймалось будь-яких інших рішень, відповідно спростовані посилання позивача на той факт, що дане засідання проведено з порушенням чинного законодавства.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2016 року

Суддя О.В. Єфанова