Справа № 2а-4395/10/0470
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 р. Справа № 2а-4395/10/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представника позивача представника відповідача Сорокіна В.В. Малютіної В.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, в якому позивач, з урахуванням доповнень до позову, просить:
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Так, судом здійснено заміну позивача Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» правонаступником на Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський трубний завод», а також здійснено заміну відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську на правонаступника на Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Вказана сума податку розрахована з урахуванням ставки комунального податку - 10% від річного фонду оплати праці, що становить 155295 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську проведено камеральну перевірку податкової декларації ВАТ «Дніпропетровський комунальний завод» по комунальному податку за III квартал 2009 року, за результатами якого складено акт №1888/08-02/2-05393122 від 20.11.2009 року.
Перевіркою встановлено, що розмір податкового зобов'язання з податку, зазначеного платником такого податку у податковій декларації є меншим ніж визначено за результатами камеральної перевірки, оскільки при заповненні податкової декларації платником податку або збору (обов'язкового платежу) в порушення вимог нормативно-правових актів, які регулювали податкове законодавство до набрання чинності Податкового кодексу України, а саме ст.15 Закону України «Про систему оподаткування», ст.15, 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 56-93 «Про місцеві податки та збори» та п.п. 2.2 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради № 6/11 від 30.07.2003 року «Про комунальний податок» зі змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року та № 35/28 від 13.02.2008 року.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Види місцевих податків і зборів, їх граничні розміри та порядок обчислення встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 56-93 «Про місцеві податки і збори» (далі - Декрет № 56-93, діяв на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 15 Декрету № 56-93 визначено, що комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Статтею 15 Закону України від 25.06.1991 р. № 1251 «Про систему оподаткування» (далі - Закон №1251, діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 1 Декрету №56-93 комунальний податок віднесено до переліку місцевих податків і зборів.
Частиною 3 статті 15 Закону №1251 передбачено, що місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України. При цьому комунальний податок є обов'язковим для встановлення сільськими, селищними та міськими радами за наявності об'єктів оподаткування або умов, з якими пов'язане запровадження цього податку.
Статтею 18 Декрету №56-93 визначено, що органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок.
Так, Дніпропетровською міською радою 30.07.2003 року прийнято рішення №6/11 «Про комунальний податок», яким затверджено Положення про комунальний податок.
Рішенням Дніпропетровської міської ради V скликання від 13 лютого 2008 року № 35/28 внесені зміни до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок» та викладено пункт 2.2 в наступній редакції: «2.2 Розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (17,00 грн. х 12 = 240,00 грн.)».

Отже, об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений, виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному періоді, оскільки встановлення механізму справляння, порядку сплати місцевих податків та зборів віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2010 року провадження в адміністративній справі № 2а-4395/10/0470 за позовом Відкритого акціонерного товариство «Дніпропетровський трубний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень було зупинено до вирішення справи №2а-89/09 по суті.

Відкритим акціонерним товариством «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» подано позов до Дніпропетровської міської ради, третя особа Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального управління Міндоходів про визнання протиправним рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13 серпня 2008 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок».

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» до Дніпропетровської міської ради, третя особа Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03р. № 6/11 «Про комунальний податок» в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 набрала законної сили 26.03.2015 року, що підтверджено копією вказаного рішення суду.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, наділені повноваженнями щодо прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктами 24, 28, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

При цьому вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування, можуть приймати нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03 р. № 6/11 «Про комунальний податок» зі змінами внесеними рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.03 р. № 6/11 «Про комунальний податок"», згідно якої розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на момент складання позивачем звітного податкового розрахунку комунального податку за 2 квартал 2010 року було чинним, отже має бути застосовано при розрахунку комунального податку.

Чинне рішення місцевого самоврядування є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та органами виконавчої влади, зокрема, державними податковими інспекціями в межах своїх повноважень та компетенції.

Крім того, з наявної в матеріалах справи ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015р., якою залишено без змін постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі № 2а-15/11 вбачається, що - «…постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 серпня 2009 року у справі № 2а-125/09, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог Аудиторської фірми «Аудит Компас» у формі приватного підприємства до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Дніпропетровська, про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003р. № 6/11 «Про комунальний податок».

У вказаній справі № 2а-125/09, вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28, яким внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок», суд дійшов висновку, що Дніпропетровською міською радою правомірно визначено податковим періодом з комунального податку квартал та встановлено, що об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений, виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному періоді, оскільки встановлення механізму справляння, порядку сплати місцевих податків та зборів віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Крім цього, чинним законодавством не визначено період, за який розмір комунального податку не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому граничний розмір місячного комунального податку встановлений спірним рішенням, який у розрахунку 17грн. х 20% складає 3,40 грн. за одного працівника на місяць, не перевищує граничний розмір податку, тобто 20,4 грн. (10% річного фонду оплати праці), встановлений чинним законодавством.».

Крім того, листом заступника Дніпропетровського міського голови № 7/6-737 від 05.05.2008 р. надано роз'яснення, що згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. №35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 р. №6/11 «Про комунальний податок», розмір комунального податку за базовий (звітний) період - квартал, за одного працівника дорівнює 10,2 грн. При заповненні податкового розрахунку комунального податку за звітний квартал в 04 рядку (ставка комунального податку, %) ставка для заповнення 20% від неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за один місяць розрахунково.

Вищезазначене підтверджує, що обчислення комунального податку має здійснюватись у відповідності до Положення про комунальний податок, затвердженого згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 6/11 від 30.07.2003 року «Про комунальний податок» зі змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року та № 35/28 від 13.02.2008 року, про запровадження на території міста комунального податку із затвердженням положення про комунальний податок, що набуло чинності та при заповненні податкового розрахунку комунального податку за звітний квартал в 04 рядку (ставка комунального податку, %) ставка для заповнення 20% від неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за один місяць розрахунково.

Слід зазначити, що органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданих у межах їх повноважень.

Основним завданням податкових органів згідно вимог Закону України від 04.12.1990 р. №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджету, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Стаття 4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, регламентує порядок подання податкової декларації та визначення суми податкових зобов'язань.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно з пунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний (крім випадків, коли податкова декларація не приймається всупереч нормам цього Закону) сплатити штраф у розмірі п'яти відсотків суми донарахованого податкового зобов'язання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Проаналізувавши вищевикладене, суд доходить висновку, що податковий орган при винесені податкових повідомлень-рішень №/0 від 02.12.2009 року, №/1 від 24.12.2009 року, №/2 від 18.01.2010 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» не підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2016 року

Суддя О.В. Єфанова