Справа № 428/12897/15-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року справа №428/12897/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Терзі Д.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1 (за довіреністю)

відповідач: не зв`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року по справі №428/12897/15-а (головуючий І інстанції Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення зафіксоване в протоколі від 06.07.2015 року №30, пункт 21, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 ; зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця в сумі 152 250,00 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 червня 2016 року залучено по даній справі у якості другого відповідача Луганській обласний військовий комісаріат.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що системний аналіз Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Сімейного кодексу України, Порядку від 25 грудня 2013 р. № 975 дозволяють дійти висновку, що діти загиблого військовослужбовця є членами його сім`ї. Вказане підтверджується абз. 2 п.1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 03.07.1999 року у справі №1/8-99, відповідно до якого до кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особливого складу державної пожежної охорони належить його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позо шлюбом.

Відповідачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи за відсутністю представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_3 , який з 16.05.2014р. проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 стрільцем 1 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони та загинув при виконанні бойових дій під час проходження військової служби.

Позивач звернулась до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 16.02.2015р. про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька.

13.11.2015р. позивач повторно звернулась до Луганського обласного військового комісаріату з аналогічною заявою.

На наведене звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 23.11.2015 року №ВСЗ-437/А-49 повідомив позивача про те, що згідно абзацу 4 пункту 5 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2003 року №975, члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно розділу п`ятого Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відносно дітей військовослужбовців статус утриманця розповсюджується на дітей військовослужбовця, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Оскільки на момент загибелі батька позивачці було більше ніж 23 року, то статус утриманця для отримання допомоги на неї не розповсюджується. Також було зазначено, що фінансово-економічним управлінням Командування Сухопутних військ Збройних сил України в листі від 28.10.2015 року №116/14/5/3508 було видано роз`яснення щодо порядку виплати ОГД членам сім`ї ОСОБА_3 , а саме: «Здійснити виплату ОГД батьку загиблого ОСОБА_4 та двом дочкам загиблого: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 152 250,00 грн. кожному)».

У ч.1 ст..16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначено,що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами частини 2 цієї статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначені статтею 161 Закону № 2011-XII, згідно частини 1 якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

За приписами частини 2 статтею 161 Закону № 2011-XII члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Аналогічні приписи містяться в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві , затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975( далі Порядок №975)

У відповідності до ст.. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно частини 1 статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст..31 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату загибелі батька позивачці виповнилося 28 років і вона не перебувала на утриманні померлого батька.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач не належить до переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ст..16 Закону № 2011-XII , а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 3 червня 1999 року по справі N 1-8/99, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки наведене рішення прийнято щодо офіційного тлумачення окремих положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-XII, якою врегульовано питання щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року по справі №428/12897/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року по справі №428/12897/15-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 березня 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена 30 березня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.