Справа № 569/350/17
Суддя: Бучко Т.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/350/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у переведенні його з пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобовязати відповідача перевести його з пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня його звернення з відповідною заявою - 16 листопада 2016 року, а також здійснити відповідний перерахунок пенсії; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 23 грудня 2014 року перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управління ПФУ Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 16 листопада 2016 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно із Законом України «Про державну службу». Листом від 8 грудня 2016 року відповідач відмовив йому у переведенні на інший вид пенсії з мотивів відсутності необхідного ( 20 років ) стажу роботи на посадах державної служби, так як посади, на яких він працював, до відповідних категорій посад державної служби не відносяться. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки його право щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» виникло у нього 3 вересня 2015 року по досягненню 61-річного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснив, що позивач набув право на пенсію державного службовця ще до того, як був прийнятий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, має достатній стаж державної служби, однак скористався своїм правом на отримання пенсії державного службовця в 2016 році. Посада, на якій він працював у Рівненському обласному управлінні Національного банку України, на момент набуття позивачем права на пенсію відносилася до державної служби. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 10 березня 2017 року позов не визнав з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Пояснив, що станом на 1 травня 2016 року позивач не перебував на посаді державного службовця, а тому стаж роботи на посадах державної служби повинен складати не менше як 20 років. Період роботи позивача в Рівненському обласному управлінні Національного банку України до стажу державної служби не зараховується, так як посади, на яких він працював, не відносяться до визначених законом посад державної служби. Крім того, дія ст.3 Закону № 889-VIII не поширюється на службовців НБУ. Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні 14 березня 2017 року пояснила, що надана позивачем довідка про заробітну плату не може бути прийнята до уваги при перерахунку пенсії, оскільки надана за період, що складає 24 календарні місяці, хоча відповідно до постанови КМУ від 31 березня 2000 року має бути період в 60 календарних місяців перед зверненням за призначенням пенсії. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що позивач з 23 грудня 2014 року перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

16 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця за нормами Закону України «Про державну службу». До заяви позивачем було додано копію трудової книжки, довідку про стаж державної служби № 751 від 24 жовтня 2016 року, довідку про заробітну плату, довідку про складові заробітної плати, копію послужного списку та копію диплома.

Відповідач листом від 8 грудня 2016 року № 1013/10 відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у звязку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно із ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обовязку.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» ( Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами ) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ( Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, до осіб, зазначених у п.10 та п.12 розділу ХІ Закону № 889-VIII законодавець з 1 травня 2016 року відновив дію ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. .

Відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загалльнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно із ч.2 ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ до досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші - після досягнення ними, зокрема віку 61 рік для тих, хто народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на момент досягнення 61-річного віку - 3 вересня 2015 року - на посаді державного службовця та маючи більше десяти років стажу державної служби, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою Національного банку України № 751 від 24 жовтня 2016 року, набув право на пенсію у відповідності до норм Закону України «Про державну службу».

За положеннями ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, правовідносини щодо пенсійного забезпечення особи виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Застосування відповідачем до позивача положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII щодо порядку та умов призначення пенсії суд вважає безпідставним, оскільки право на пенсію державного службовця виникло у ОСОБА_1 до набрання чинності вказаним законом, отже, встановлюючи наявність у позивача необхідних умов для призначення пенсії державного службовця, необхідно керуватися нормами пенсійного законодавства, чинними на момент виникнення у позивача права на її призначення.

На момент набуття позивачем права на пенсію була чинна ч.4 ст.64 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-ХІV, що передбачала застосування до службовців Національного банку норм Закону України «Про державну службу». Крім того, був чинний Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 ( втратив чинність 1 травня 2016 року ), відповідно до п.2 якого до стажу державної служби зараховується робота ( служба ), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, обласних управлінь Національного банку України; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів внутрішніх справ, а також зараховується час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ, та час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Як вбачається з копій трудової книжки та послужного списку позивача, загальний стаж державної служби ОСОБА_1, нарахований відповідно до зазначеного вище Порядку обчислення стажу державної служби, складає 38 років 4 місяці 7 днів, а тому покликання представника відповідача на відсутність у позивача необхідного стажу є безпідставними та спростовуються дослідженими доказами.

Щодо доводів представника відповідача про невідповідність доданих до заяви про переведення пенсії документів, зокрема, довідок про заробітну плату та складові заробітної плати, слід зазначити, що відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач має право вимагати відповідні документи, в тому числі будь-які довідки, від підприємств, організацій і окремих осіб, а тому вказана обставина не є підставою для відмови у переведенні пенсії позивача.

У відповідності до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату ( дохід ) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії 16 листопада 2016 року, пенсія державного службовця йому має бути призначена саме з цієї дати.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови у переведенні з пенсії за вікопм на пенсію державного службовця та зобовязання здійснити таке переведення обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, слід зазначити, що предметом спору в даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший. В свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у переведенні пенсії позивача була обґрунтована виключно відсутністю права на призначення пенсії державного службовця, відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 16 листопада 2016 року, не оцінював надані позивачем до заяви довідки про заробітну плату, доказуванню підлягають виключно обставини, з якими повязана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії є передчасними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії.

Відповідно до правил ст.94 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, 11, 71, 86, 94, 161-163, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області перевести з 16 листопада 2016 року призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 грн. у відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :