Справа № 539/512/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/512/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвої Н.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

В позові вказав, що постановою державного виконавця від 06.02.2017 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення Лубенського міськрайонного суду у справі № 539/3966/14а про зобов'язання УПФ України в м.Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року. Позивач вказує на те, що боржник здійснив перерахунок пенсії, однак досі її не виплатив, посилаючись на відсутність коштів. На його думку, закриття провадження у справі до повного виконання рішення суду є передчасним.

В письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що станом на 30.12.2016 року рішення суду в повному обсязі не виконано, в зв'язку з чим постановами від 30.12.2016 року та від 06.02.2017 року на боржника двічі накладено штраф, при цьому до Національної поліції направлено подання про притягнення посадових осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Відповідач зазначає, що вказане рішення суду не може бути виконано без участі боржника, а тому вчинивши всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до п.11 ч.1 ст.39, ст. 40 цього закону державний виконавець закінчив виконавче провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, додані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 06.02.2017 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення Лубенського міськрайонного суду у справі № 539/3966/14а про зобов'язання УПФ України в м.Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1 і 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 39, ч.3 ст.63 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

На думку суду, в спірних правовідносинах державний виконавець неправильно застосував вказані норми.

Застосування норми пункту 11 частини 1 статті 39 цього ЗУ «Про виконавче провадження» здійснюється у випадку встановлення факту умисного невиконання рішення суду боржником. Вказана вольова поведінка притаманна конкретній фізичній особі (наприклад, зобов'язання боржника спростувати неправдиву інформацію тощо), яка за такі дії повинна нести кримінальну відповідальність.

Однак, застосування вказаної норми у правовідносинах, в яких боржником є юридична особа - орган публічної адміністрації, є неприпустимим.

Суд допускає, що в таких правовідносинах, умисне перешкоджання виконанню рішення суду могло бути вчинено посадовою особою боржника.

У цьому випадку, така посадова особа підлягає притягненню до кримінальної відповідальності та звільненню. Однак на цьому виконавче провадження не може бути закінчено, оскільки рішення повинне бути виконане іншою посадовою особою боржника.

При цьому з оскаржуваної постанови взагалі незрозуміло, яка саме посадова особа вчинила такі дії.

Крім того, для застосування вказаної норми державний виконавець повинен виключити можливість виконання рішення суду без участі боржника.

Так, виходячи з положень статті 63 Закону, рішення за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення можна поділити на:

- рішення, що можуть бути виконані без участі боржника (усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, знесення самовільно збудованої споруди, тощо);

- рішення, що не можуть бути виконані без участі боржника (зобов'язання боржника спростувати неправдиву інформацію, зобов'язання виділити земельну ділянку, розглянути заяву, тощо).

Пункт 11 частини 1 статті 39 цього ЗУ «Про виконавче провадження» застосовується до другої категорії рішень. Тобто у цій категорії справ умисні, протиправні дії або бездіяльність боржника унеможливлюють виконання рішення суду, що є підставою для застосування вказаної норми.

Для вирішення цього питання державний виконавець повинен був з'ясувати: механізм виплати цієї державної допомоги; з якого бюджету вони надходять; чи можливо здійснити запит на отримання таких коштів, чи робив боржник такий запит і чи дійсно йому було відмовлено у видачі таких коштів, оскільки досить сумнівним є те, що на відповідних рахунках відсутні кошти на виплату пенсії; в іншому випадку чи доцільно здійснити запит на міжбюджетний трансферт, з метою погашення такої заборгованості.

Однак, такі дії державний виконавець не вчинив, формально пославшись на невиплату коштів.

Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження, прийнята на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 цього ЗУ «Про виконавче провадження», є незаконною.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 22.11.2005 року у справі «Романченко проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Схожі правові позиції викладені в наступних рішеннях суду: ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 802/257/15-а, постанові Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2016 р. у справі № 53/3117/14-а (2а-653/1/15), ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2016 р. у справі № 2а-2576/11/2770, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 р. у справі №2а-2166/2011р..

Керуючись ст.ст.5 - 12, 18, 71, 122, 128, 158 -163, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Византи дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області неправомірними.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 06.02.2017 року № ВП № 50195547.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Даценко В. М.