Справа № 569/1841/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1841/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Рівне про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до управління патрульної поліції у м.Рівне про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №124620 від 04 лютого 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2017 року інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Рівне лейтенант поліції Наконечний Д.Д. виніс постанову серії АР №124620, якою встановив, що він, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шкода Октавіа НОМЕР_1 04 лютого 207 року об 11 год. 20 хв. в м.Рівне на вул.Полуботка, 37 порушив вимоги дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії, чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

З даною постановою він не згоден. Оскаржуваною постановою його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вказана постанова є необґрунтованою та винесена із порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. В постанові відсутні посилання на будь-які докази правопорушення. Інспектор не дав можливості йому скористатися правом на захист.

04 лютого 2017 року він не здійснював зупинку в зоні дії знаку 3.34 за адресою м.Рівне вул.Полуботка, 37 , оскільки це адреса будівлі пожежної частини №1. Фактично він рухався автомобілем по вул.Полуботка зі сторони вулиці Г.Сагайдачного в напрямку вул.Г.Мазепи. Виїхавши на вулицю Полуботка він помітив на панелі приладів автомобіля червоний сигнал аварійної роботи двигуна, а тому ввімкнув сигнал аварійної зупинки та здійснив вимушену зупинку у вільному місці поблизу будинку №4-«а» (вул.Г.Сагайдачного). Місцем вимушено зупинки була протилежна частина вулиці на якій знаходиться адреса місця події, зазначена у протоколі, а тому на нього не поширювалася дія дорожніх знаків, розташованих зі сторони вул.Полуботка, 37.

Навіть, якби інспектором було правильно вказано у постанові місце порушення та зона дії конкретного знака, то навіть і в цьому випадку в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він діяв у відповідності до вимог 1.10, 9.9, 15.14 ПДР.

Враховуючи недоведеність правомірності винесеної поліцейським постанови про адміністративне правопорушення, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Тому з цих підстав просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що інспектор у відповідності до вимог чинного законодавства та Правил дорожнього руху виявивши адміністративні правопорушення виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача по справі. В підтвердження своїх пояснень надав суду у якості доказу відеозапис з місця події, який повністю спростовує пояснення позивача та просив суд у задоволені позову позивачу відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №124620 від 04 лютого 2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП м.Рівне Наконечним Д.Д., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Шкода Октавіа н.з.НОМЕР_1 04 лютого 2017 року о 11 год. 20 хв. в м.Рівне по вул.Г.Полуботка, 37 порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії, чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП, Постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст. 62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлені безсумнівні докази тих обставин, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.3.34 Правил дорожнього руху знак "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Із наданого представником відповідача в судовому засіданні диску відеофіксації нагрудною відеокамерою вчиненого ОСОБА_1 порушення, який був оглянутий в судовому засіданні, слідує, що позивачем було вчинено інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, а також суд наголошує, що доводи позивача про те, що вищевказана постанова являється незаконною та не правомірною є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Рівне про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - відмовити.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :