Справа № 813/3785/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року справа № 813/3785/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача Черняк Ю.І.,

представник відповідача Ожга Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в :

квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, у якому згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати протиправним та скасувати, як незаконне та необґрунтоване рішення директора виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 07.07.2015 в частині, що стосується ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, викладені в акті перевірки від 19.06.2015 № 57 про порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо визначення розміру допомоги по тимчасовій втраті працездатності під час визначення розміру допомоги по тимчасовій втраті працездатності та невірного здійснення обрахунку страхового стажу ОСОБА_3 є безпідставними. Стверджує, що працівник ОСОБА_3 до працевлаштування у КЕВ м. Львова у період з 31.07.2002 по 14.08.2012 проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується відповідним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова та послужним списком військовослужбовця. У вказаний період часу ОСОБА_3 з жовтня 2007 по 14.08.2012 за попередньо укладеним контрактом працював на прокурорсько-слідчих посадах у військовій прокуратурі Західного регіону України із залишенням на військовій службі. Після звільнення з військової служби 20.03.2013 ОСОБА_3 розпочав трудову діяльність у КЕВ м. Львова, де й працює по даний час. Зважаючи на той факт, що першим місцем праці після служби у Збройних Силах України у ОСОБА_3 був КЕВ м. Львова, останньому за даним місцем праці оформлено трудову книжку відповідно до вимог Кодексу Законів про працю України. У подальшому, у зв'язку із поданням ОСОБА_3 листків непрацездатності, останньому під час визначення тривалості страхового стажу було враховано час проходження військової служби у Збройних Силах України і роботу у цей період в органах прокуратури, та відповідно, визначено розмір допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Вважає, що рішення директора виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 07.07.2015 в частині, що стосується ОСОБА_3 є протиправним, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що працівник позивача ОСОБА_3 з 31.07.2002 по 14.08.2012 проходив військову службу в Збройних Силах України. 10.03.2013 ОСОБА_3 розпочав трудову діяльність у КЕВ м. Львова. Відповідно страховий стаж у працівника ОСОБА_3 розпочався з 20.03.2013. З цієї дати рахується страховий стаж при розрахунку допомоги з тимчасової втрати працездатності. Тобто, страховий стаж у працівника позивача становив менше 3-х років на момент настання страхового випадку. У даному випадку, позивачем при визначені страхового стажу для оплати допомоги з тимчасової непрацездатності працівнику ОСОБА_3 включено період проходження військової служби у Збройних Силах України. Стверджує, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачено зарахування до страхового стажу періодів військової служби та навчання учнів, студентів, аспірантів, оскільки зазначені особи не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; страхові внески за них до Фонду не сплачуються.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про що складено акт від 19.06.2015 № 57.

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем, зокрема:

1) абз. 2 ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 № 2240, а саме невірно визначено розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності залежно від страхового стажу ОСОБА_3 у розмірі 3283,54 грн;

2) п. 1 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105, а саме невірно визначено розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності залежно від страхового стажу ОСОБА_3 у розмірі 1470,62 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 07.07.2015 винесено рішення № 40 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким визначено, що загальна сума страхових коштів, які в десятиденний термін від дня отримання рішення підлягають перерахуванню до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності становить 6595,50 грн (з них неправомірна витрачена сума страхових коштів - 5757,10 грн, штраф - 838,40 грн).

Не погодившись із винесеним рішенням, в частині, що стосується ОСОБА_3 позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", чинного на час виникнення спірних правовідносин, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Абзацом 1 частини 1 статті 21 цього Закону визначено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Статтею 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" визначено вичерпний перелік осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Ними є особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, або забезпечують себе роботою самостійно і мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням"допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до п'яти років;

80 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років;

100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;

100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

З 01.01.2015 діє визначення страхового стажу зазначене у ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 2309.1999 № 1105-ХІV (із зінами та доповненнями внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці»), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Статтею 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;

2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п'яти років;

3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років;

4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;

5) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

Отже, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачено зарахування до страхового стажу особи період її навчання чи перебування в лавах Збройних Сил України.

Судом встановлено, що загальний трудовий стаж ОСОБА_3 розпочато з 31.07.2002. У подальшому до 14.08.2012 ОСОБА_3 навчався у Національній юридичній академії України та заходився на військовій службі.

Оскільки ОСОБА_3 був прийнятий на роботу у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова 20.03.2013, відповідно страховий стаж для оплати допомоги з тимчасової непрацездатності по листках непрацездатності з 01.04.2014 № 222815, з 04.11.2014 № 050337, з 14.11.2014 № 393040, з 09.02.2015 № 517693 становив менше 3-х років.

Враховуючи, що страховий стаж ОСОБА_3 складав менше 3-х років на момент настання страхового випадку по листках непрацездатності з 01.04.2014 № 222815, з 04.11.2014 № 050337, з 14.11.2014 № 393040, тому, відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності повинен складати 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) та складав менше 3-х років на момент настання страхового випадку по листку непрацездатності з 09.02.2015 № 517693, тому відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності повинен складати 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу), а не 100 відсотків, як зазначає позивач.

Враховуючи те, що квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова встановлено ОСОБА_3 допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), тому неправомірно використано страхові кошти Фонду у розмірі 4754,16 грн.

Отже, виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правомірно прийнято рішення від 07.07.2015 № 40 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в частині, що стосується ОСОБА_3.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийнятого оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 27.03.2017.