Справа № 636/3445/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 636/3445/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

при секретарі судового засідання - Ружинської К. О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дикань І. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 27.12.2016р. по справі № 636/3445/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01 березня 2016 року та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 01 березня 2016 року.

Чугуївський міський суд Харківської області постановою від 27.12.2016 року задовольнив позов.

Визнав протиправними дії Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01 березня 2016р.

Зобов'язав Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 01 березня 2016 року.

Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини справи, належним чином не перевірив докази по справі та не надав їм правової оцінки, внаслідок чого дійшов помилкових висновків.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером за віком на пільгових умовах (за Списком № 1) і з грудня 1985 року отримував пенсію за місцем свого проживання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого 27.12.1985р. Кіровським міськсоцзабезом Луганської області та не заперечується відповідачем (а.с. 15).

Згідно довідки № від 20.01.2015р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_3, який народився АДРЕСА_2 року у м. Пятихатки, Дніпропетровської області, який проживав у АДРЕСА_1, перемістився 20.01.2015р. з тимчасово окупованої території в с. Велика Бабка, Чугуївського району, вул. Молодіжна, буд. 7 (а.с. 16).

21 січня 2015р. ОСОБА_3 особисто звернувся до Управління ПФ України в Чугуївському районі з заявою про запит його пенсійної справи з УПРФУ м. Кіровськ, Луганської області для взяття його на облік у Чугуївському районі та виплати пенсії (а.с. 60).

З лютого 2015р. позивач перебував на обліку в Чугуївському ОУПФУ і отримував пенсію, однак з 01 березня 2016р. виплата пенсії позивачу припинена.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішень «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», припинення відповідачем з березня 2016 року виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

За правилами ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3)у разі смерті пенсіонера; 4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5)в інших випадках, передбачених законом.

Із матеріалів справи вбачається, що виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання. В рішенні про призупинення виплати пенсії відповідач зазначає, що рішення прийнято на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи проведене співставлення бази отримувачів пенсій та Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, яка ведеться управлінням праці та соціального захисту населення в Чугуївської РДА у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок № 509).

За приписами п. 1 вказаного Порядку № 509 довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

Відповідно до п. 6 Порядку № 509 строк дії такої довідки становить шість місяців з дати її видачі.

У разі продовження дії обставин, що визначені в статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", строк дії такої довідки може бути продовжений на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до уповноваженого органу.

Також відповідач в обґрунтування правомірності припинення виплати позивачу посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції» № 637, якою встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 1 лютого 2015 р. такої довідки.

При цьому слід зазначити, що вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України не встановлено підстав для припинення виплати пенсій. Приписи зазначених постанов не містять положень, які встановлюють обовязок органів Пенсійного фонду припиняти виплату пенсій через відсутність довідки, виданої згідно з Порядком № 509.

Посилання відповідача, що пенсію було призначено на підставі документів, що містять недостовірні відомості не відповідають обставинам справи.

Разом з тим, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Проте відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведено нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії. Також відповідачем не вказано й будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу припинення виплати пенсії, як ненадання довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

Також припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009р. в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Отже, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, припиняючи 01 березня 2016 року виплату позивачу його пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено неправомірно, з метою належного захисту прав позивача, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов'язання відповідача поновити позивачу з 01.03.2016 року виплату пенсії.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 27.12.2016р. по справі № 636/3445/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.