Справа № 826/26775/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 лютого 2017 року 12:50 справа №826/26775/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнонога Віталія Павловича
треті особи1. Публічне акціонерне товариство "Галич-Авто" 2. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Брокбізнесбанк") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнонога Віталія Павловича (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про припинення обтяження Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Віталія Павловича, індексний номер рішення: 23039836 від 21 липня 2015 року, згідно якого припинено обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 11 вересня 2008 року, який посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5249; 2) визнати протиправним та скасувати рішення про припинення іпотеки Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнонога Віталія Павловича, індексний номер рішення: 23039885 від 21 липня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 11 вересня 2008 року, який посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5248, та укладеним Договором про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за №1746 посвідченим Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю.; 3) зобов'язати відповідача, як спеціального суб'єкта, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно поновити з дати припинення, а саме з 21 липня 2015 року державну реєстрацію іпотеки яка посвідчена Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №5248 відповідно до укладеного договору іпотеки від 11 вересня 2008 року та додаткового договору до нього від 29 липня 2011 року, укладеного між ВАТ "Галич-Авто" та АБ "БРОКБІЗНЕСБАНК" зареєстрованого в реєстрі за №1746 згідно яких в іпотеку було надано приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407; 4) зобов'язати відповідача, як спеціального суб'єкта, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно поновити з дати припинення, а саме з 21 липня 2015 року державну реєстрацію заборони на відчуження предмета іпотеки, приміщення станції технічного обслуговування, що була накладена у зв'язку з посвідченням договору іпотеки від 11 вересня 2008 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №5249.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/26775/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В судовому засіданні 24 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа 1 своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи 1 та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішеннями від 21 липня 2015 року відповідачем припинено іпотеку (номер запису про іпотеку: 10498886) від 11 вересня 2008 року та внесено відомості до державного реєстру іпотек (індексний номер рішення: 23039885), а також внесено відомості до реєстру про припинення обтяження, а саме: зняття заборони на відчуження нерухомого майна, приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407 та належить ПАТ "Галич-Авто" (індексний номер рішення: 23039836).

Позивач вважає, що оскільки вищезазначені рішення відповідача прийняті на підставі заяви, що не підписувалася уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_3, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач у письмових поясненнях на адміністративний позов зазначив, що оскаржувані рішення прийнято ним на підставі заяв ОСОБА_3 - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" від 21 липня 2015 року №146172/11 та №146172/14, зі змісту яких вбачалося, що зобов'язання за кредитним договором та пов'язаними з ним додатковими угодами ВАТ "Галич-Авто" повністю виконані.

Третя особа 1 у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду зазначає, що долучена до позовної заяви довіреність не є належним доказом наявності у представника ОСОБА_5 повноважень на подання позову від імені ПАТ "Брокбізнесбанк", оскільки відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правом надавати такі повноваження наділено лише виконавчу дирекцію Фонду та можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам законом не передбачено.

Третя особа 2 у письмових поясненнях зазначає, що на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" він наділений правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво інтересів банку.

Третя особа 3 у письмових поясненнях зазначає про наявність у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_3 усіх передбачених чинним законодавством повноважень та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 21 липня 2015 року №23039885 та №23039836 виходячи з наступних підстав.

Матеріали справи підтверджують, що 10 вересня 2008 року між Акціонерним банком "Брокбізнесбанк", правонаступником якого є ПАТ "Брокбізнесбанк" та Відкритим акціонерним товариством "Галич-Авто", яке згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 30 жовтня 2012 року змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Галич-Авто" укладено кредитний договір № 24/08/Ю, відповідно до умов якого позивач надав ПАТ "Галич-Авто" кредит у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 000 000,00 доларів США на строк до 09 вересня 2011 року зі сплатою 14,5% річних у гривні для поповнення обігових коштів.

11 вересня 2008 року між позивачем та ПАТ "Галич-Авто" укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5248 (далі по тексту - Договір іпотеки).

Згідно пункту 1.1. Договору іпотеки, позивач як Іпотекодержатель з метою забезпечення основного зобов'язання, що випливає з Кредитного договору приймає в іпотеку, а ПАТ "Галич-Авто" передає в іпотеку предмет іпотеки - приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407 та в цілому складається з: адмінкорпусу, позначеного в технічному паспорті літ. "А-ІІІ", загальною площею 1799,4 кв.м; станції технічного обслуговування, позначеної в технічному паспорті літ. "А-ІІ", загальною площею 4307,2 кв.м.; прибудови (автомийка), позначеної в технічному паспорті літ. "А-1", загальною площею 44,9 кв.м.; компресорної майстерні, позначеної в технічному паспорті літ. "Б-1", загальною площею 623,3 кв.м.; прохідної, позначеної в технічному паспорті літ. "В-1", загальною площею 26,1 кв.м.

Відповідно до пункту 10.3. статті 10 Договору іпотеки Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Позичальником Основного зобов'язання за Кредитним договором.

На підставі Договору іпотеки 11 вересня 2008 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. внесено відомості про реєстрацію предмета іпотеки (реєстраційний номер іпотеки: 7892936), накладено заборону відчуження вищезазначеного нерухомого майна та внесено запис про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 7893044), номер запису про іпотеку: 10498886.

29 липня 2011 року між позивачем та ПАТ "Галич-Авто" укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 11 вересня 2008 року, що зареєстровано в реєстрі за №1746, яким сторони домовилися внести зміни до пункту договору "Основне зобов'язання" та викласти його в наступній редакції: "Зобов'язання Позичальником перед Кредитодавцем (ІПОТЕКОДАВЦЕМ) шо випливають із умов Кредитного договору, а саме: - Повернути Іпотекержателю проценти за користування кредитом у розмірі 18% річних в національній валюті (гривні) на умовах зазначених у Кредитному договорі.; - сплатити Іпотекодержателю інші платежі передбачені кредитним договором."; внести зміни до пункту 1.4. Договору іпотеки та викласти його в наступній редакції: "п.1.4. Вартість предмета іпотеки становить 23 162 400,00 грн. згідно експертної оцінки виконаної фізичною особо-підприємцем ОСОБА_6 станом на 31.05.2011р. (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_1 від 08.09.2008р., Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_2 від 22.06.2005р.). Заставна вартість погоджена сторонами становить 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) гривень 00 копійок. Всі інші пункти договору залишити без змін."

Докази виконання ПАТ "Галич-Авто" зобов'язань за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

21 липня 2015 року відповідачем прийнято рішення про припинення іпотеки та внесення відомостей до державного реєстру іпотек (індексний номер рішення: 23039885), а також внесено відомості до реєстру про припинення обтяження, а саме: зняття заборони на відчуження нерухомого майна, приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407 та належить ПАТ "Галич-Авто" (індексний номер рішення: 23039836).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції, яка діяла на момент вчинення оскаржуваних рішень).

Згідно частин першої - третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до абзацу першого частини п'ятої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та х обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Частинами першою, другою та четвертою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України.

У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок №868).

Відповідно до пункту 71 Порядку №868 державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Згідно пункту 73 Порядку №868 під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Пунктом 78 Порядку №868 встановлено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Окрім того, згідно пункту 5.1. глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту - Порядок вчинення нотаріальних дій), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено обов'язок державного реєстратора (нотаріуса) провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки, проте, вищезазначені нормативно-правові акти не містять норми про обов'язкове проведення державної реєстрації припинення обтяження лише тим нотаріусом, який реєстрував таке обтяження.

Вищезазначене спростовує доводи позивача про відсутність у відповідача повноважень на проведення державної реєстрації припинення обтяження і зняття заборони з нерухомого майна на підставі того, що державну реєстрацію обтяження проведено іншим нотаріусом.

Проте, відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно частини сьомої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи.

Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Відповідно до частини дев'ятої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб.

Відповідно до пункту 8 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно пункту 10 порядку №868 у разі подання заяви уповноваженою особою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, крім документа, що зазначений в абзацах другому - четвертому цього пункту, пред'являється документ, що підтверджує її повноваження, та подається його копія, засвідчена в установленому порядку.

Пунктом 12 Порядку №868 визначено, що у разі подання заяви від імені юридичної особи державний реєстратор, який є користувачем Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, одержує інформацію із зазначеного Реєстру щодо такої особи.

Відповідно до пункту 1 глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи, від імені якої діє уповноважений орган та/або посадова особа, перевіряється нотаріусом на підставі установчих документів, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до нього, та документів, що підтверджують повноваження органів та/або посадових осіб. Нотаріус перевіряє, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчинюється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

Згідно пункту 4 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій перевірка повноважень представників осіб за довіреністю або за законом здійснюється за довіреністю або документом, що підтверджує повноваження законного представника.

Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону, а також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу повноважень уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної або юридичної особи, від імені якої діє представник

У письмових поясненнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що оскаржувані рішення прийнято ним на підставі заяв ОСОБА_3 - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк від 21 липня 2015 року №146172/11 та №146172/14, зі змісту яких вбачалося, що зобов'язання за кредитним договором та пов'язаними з ним додатковими угодами ВАТ "Галич-Авто" повністю виконані.

В оскаржуваних рішеннях відповідача від 21 липня 2015 року зазначено, що заяви ПАТ "Брокбізнесбанк" подавалися ОСОБА_7 на підставі довіреності від 20 липня 2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що до суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази того, що разом із заявами від 21 липня 2015 року подавалися довіреність на ім'я ОСОБА_3, а також довіреність на ім'я ОСОБА_7

Відповідачем не доведено, що ним вчинялися дії для перевірки повноважень особи, яка звернулася до нього із заявами про прийняття оскаржуваних рішень, здійснювалася перевірка дієздатності та обсягу повноважень ОСОБА_3 та ОСОБА_7, а також встановлювалася справжність підпису ОСОБА_3 на заявах від 21 липня 2015 року.

Докази підписання заяв від 21 липня 2015 року ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні та до суду не подано.

Таким чином, відсутні докази подання заяв від 21 липня 2015 року належним представником позивача.

Окрім того, матеріали справи підтверджують, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у кримінальній справі №761/16713/16-к ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання.

Вироком від 19 грудня 2016 року встановлено, що "з метою досягнення своїх злочинних цілей невстановлена слідством особа в невстановленому місці та час за допомогою комп'ютера та принтера виготовила дві заяви від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_3 на ім'я приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорноног В.П. за № 146172/11 та №146172/14 від 21 липня 2015 про зняття заборони відчуження № 7893044 від 11.09.2008 на приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване з адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407 та вилучення запису про іпотеку №7892936 від 11.09.2008 на вказаний об'єкт нерухомості на яких поставила підпис від імені ОСОБА_3 та скріпила підробленою печаткою АТ "Брокбізнесбанк".

В подальшому 21.07.2015 невстановлена слідством особа, з метою проведення нотаріальних дій по зняттю заборони відчуження та вилучення запису про іпотеку приміщень станції технічного обслуговування, які розташовані в м. Львів по вулиці Зелена, 407, завідомо підроблені документи, а саме довіреність від імені ОСОБА_3 та ім'я ОСОБА_7, щодо представництва інтересів АТ "Брокбізнесбанк" від 20.07.2015, заяви від імені ОСОБА_3 на ім'я приватного нотаріуса КМНО Чорноног В.П. за № 146172/11 та №146172/14 від 21 липня 2015 про зняття заборони відчуження № 7893044 від 11.09.2008 на приміщення станції технічного обслуговування, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 407 та вилучення запису про іпотеку № 7892936 від 11.09.2008 на вказаний об'єкт нерухомості, а також копію паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_7 надала приватному нотаріусу Чорноног В.П., який здійснює свою діяльність в приміщенні офісу АДРЕСА_1."

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки докази подання відповідачу уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" ОСОБА_3 заяв на зняття обтяження та припинення іпотеки відсутні, а відповідачем не доведено подання йому заяв від 21 липня 2015 року належним представником позивача, який мав необхідний обсяг дієздатності та повноважень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 21 липня 2015 року №23039836 та №23039885.

Стосовно позовної вимоги зобов'язати відповідача вчинити дії необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Окрім того, згідно з частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року №R(80)2 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, до моменту звернення до державного реєстратора із відповідною заявою про скасування державної реєстрації прав на підставі рішення суду позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії суд вважає передчасними.

Стосовно клопотання ПАТ "Галич-Авто" про залишення позовної заяви без розгляду необхідно зазначити наступне.

Матеріали справи підтверджують, що Постановою Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року №339 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації позивача.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року №339 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11 червня 2014 року №45 щодо початку процедури ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на період з 11 червня 2014 року по 10 червня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 травня 2015 року №103 продовжено строк здійснення процедури ліквідації позивача на один рік по 10 червня 2015 року включно, а також продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ОСОБА_3 строком на один рік до 10 червня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 червня 2016 року №896 продовжено строк здійснення процедури ліквідації позивача на два роки по 10 червня 2018 року включно, а також продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ОСОБА_3 строком на два роки до 10 червня 2018 року включно.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Згідно частини першої статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством.

Частиною третьою статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною 2 статті 37 цього Закону.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм Закону, дає підстави для висновку, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України при розгляді подібних справ (Постанова від 08 червня 2016 року у справі №3-399гс16).

В частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи про наявність оскаржуваних рішень від 21 липня 2015 року позивачу стало відомо 24 листопада 2015 року, а саме під час отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №48263758.

Докази, які б спростовували вищезазначене твердження позивача відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість рішень від 21 липня 2015 року №23039885 та №23039836, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" підлягає частковому задоволенню.

Окремо суд вважає за необхідне висловитись щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Суду відома позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 14 червня 2016 року, згідно з якою на спори, які виникають із договірних відносин, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до абзацу першого статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Поряд із цим, в абзаці другому частині першої цієї статті передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України 14 червня 2016 року, суд встановив, що вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо вчинення приватним нотаріусом, як державним реєстратором, тобто як суб'єктом владних повноважень, дій щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень та подальше прийняття відповідного рішення із внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вважає за можливе відступити від правової позиції, викладеної у цій постанові.

Суд звертає увагу, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором.

Так, згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

Відповідно до частини 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Оскільки, нотаріус є уповноваженою державою фізичною особою, яка виконує функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про припинення обтяження, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Віталієм Павловичем, індексний номер рішення: 23039836 від 21 липня 2015 року, згідно якого припинено обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 11 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5249.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про припинення іпотеки, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Віталієм Павловичем, індексний номер рішення: 23039885 від 21 липня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 11 вересня 2008 року, посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №5248, та укладеним договором про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за №1746 посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" понесені ним судові витрати у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень нулькопійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко