Справа № 316/1855/16-а(2-а/316/29/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2017 року справа № 316/1855/16-а(2-а/316/29/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просила: визнати дії відповідача протиправними щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - з 02.11.2016 року; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 02.11.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. В позові зазначено, що вона з березня 1996 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію у відповідності до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за списком №1. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати до 2010 року. Показник заробітної плати під час перерахунку пенсії по збільшенню трудового стажу з 2007 року залишився незмінним. З 28.03.2011 року вона має право на призначення пенсії за віком на загальних підставах. Однак, відповідач відмовив їй у призначенні пенсії на загальних підставах, зазначивши, що пенсія вже призначена. Вважає, що має право обирати відповідно до якого закону може отримувати пенсію.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - 02.11.2016 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.11.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом (пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв'язку з витратою годувальника) на інший.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою залишити без задоволення позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що суд першої інстанції зазначивши положення статей щодо переведення пенсіонера з одного виду пенсії на інший вид пенсії не зазначив відповідних мотивів задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач вже отримає пенсію за віком, тому переведення на отримання пенсії за віком неможливо і призначення нової пенсії неможливо.

Позивачем надано до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що в 1996 році їй була призначена пільгова пенсія на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення», однак на підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не призначалася, на даний час вона досягла пенсійного віку та має право на призначення відповідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 40 цього закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції , в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, позивач з 21.03.1996 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області та отримує пенсію у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1. Після призначення їй пенсії, вона продовжувала працювати. Натомість, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач набув право на призначення пенсії за віком з 28.03.2011 року, тому 02.11.2016 року звернулася до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 15). Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже й так отримує пенсію за віком у відповідності до даного Закону.

Суд першої інстанції позовні вимоги позивача задовольнив частково, натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Нормами ст. 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Позивач скористався правом на призначення пенсії на пільгових умовах як особа, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 1 і досягла встановленого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку, коли останньому призначено трудову пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, роки відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16 травня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак