Справа № 813/975/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

29 березня 2017 року № 813/975/17

Львівський окружний адміністративний суд, у складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Телиця О.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно ,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Державного реєстратора Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно .

В судовому засіданні головуючим поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі, так як справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив щодо закриття провадження у справі, вважає, що справу слід розглядати за правилами КАСУ.

Представник третьої особи не заперечив щодо закриття провадження у справі, додав, що у Залізничному райсуду м.Львова розглядається справа за позовом позивача з приводу визнання іпотечного договору та змін до такого припиненими, визнання набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 незаконним.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, належно повідомлений про день та час розгляду справи.

При вирішенні даного питання суд встановив наступне.

14 вересня 2006 року позивач уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір № 0201/0906/88-242 від 14.09.2016 року, згідно якого позивач отримав кредитні кошти у іноземній валюті. Того ж дня для забезпечення виконання кредитних зобов»язань між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений іпотечний договір.

28.11.2006 року позивач уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» договір про внесення змін до іпотечного договору від 14.09.2016 року.

АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було визначене ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого визначене ПАТ «Сведбанк» укладено 28.11.2012 року договір про відступлення прав за іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія ОСОБА_5.

15.04.2015 року рішенням Державного реєстратора Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 було зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір , договір про внесення змін до іпотечного договору від 14.09.2006 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, умов цивільно-правової угоди, реєстраційні дії, що є предметом спору, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, суд дійшов висновку про те, що спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами ЦПК.

Дана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 24.01.2017 року та 14.06.2016 року.

Суд роз»яснює позивачу, що відповідно до ст..7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи.

Керуючись ч.1 ст. 157, ст. 160,165 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її отримання повного тексту до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 30 березня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.