Справа № 191/4116/16-а(2-а/191/19/16)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2017 рокусправа № 191/4116/16-а(2-а/191/19/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 р. у справі №191/4116/16-а (2-а/191/19/16)

за позовом ОСОБА_1

до Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 01.04.2015р. та зобовязати відповідача поновити виплату їй пенсії з 01.04.2015р. (а.с. 2-4).

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровськоїобласті від 23.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення виплати пенсії за період з 01.04.2015 року по 25.02.2016 року залишено без розгляду (а.с. 23).

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено (а.с. 24-25).

Постанова мотивована тим, що відповідач відмовляючи позивачу в поновленні виплати пенсії діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України (зв.ст. а.с. 25).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с. 27-28).

Особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з серпня 2013 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, яку їй було призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та продовжує працювати на державній службі, а саме - перебуває на посаді головного спеціаліста організаційного відділу ОСОБА_2 міської ради (а.с. 8, 9).

З 01 квітня 2015 року виплата пенсії була припинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року у зв'язку з тим, що позивач є працюючим пенсіонером.

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про поновлення виплати пенсії (а.с. 9).

У відповідь на звернення позивача ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 4-44/02/09 від 08 серпня 2016 року повідомило позивача про відмову у поновленні виплати призначеної пенсії з 01 квітня 2015 року на підставі Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (а.с. 10).

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії за віком.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 01 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

В подальшому абзац другий ч. 1 ст. 47 цього Закону у редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII викладено у наступній редакції:

тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З аналізу наведених положень Закону слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Судом встановлено, що позивач, станом на час звернення з даним позовом до суду, працює на посаді державного службовця головного спеціаліста організаційного відділу ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8 зв. стр.).

Враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», колегія суддів вважає обґрунтованими висновки, що відповідно до Закону № 213-VIII та Закону № 911-VIII в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року виплата пенсії не здійснюється, тому відповідач, припинивши виплату пенсії позивачу, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2016 року у справі № К/800/7788/16.

З огляду на викладене, підстави для зобов'язання відповідача поновити виплату позивачу пенсію за віком, починаючи з 26 лютого 2016 року відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 23 грудня 2016 року, та є підставами для її скасування.

З огляду на вищезазначене колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити, постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 р. у справі №191/4116/16-а (2-а/191/19/16)- скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 р. у справі №191/4116/16-а (2-а/191/19/16)- скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний тест рішення виготовлено 24 березня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова