Справа № 334/3274/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.03.2017
Справа № 334/3274/16-а
Провадження № 2-а/334/21/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Ісакова Д.О., при секретарі Гопка Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відносно нього 19 листопада 2015 року Запорізькою митницею ДФС складено Протокол про порушення митних правил № 0325/11200/15 за ознаками, передбаченими ст. 485 МК України, підставою для складання вищезазначеного Протоколу став лист від 07 вересня 2015 року №825/20-01-12 Управління зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності Запорізької обласної державної адміністрації про те, що ТОВ «САРКІНЕН» не здійснювало реєстрацію інвестицій, а саме промислового обладнання ввезеного 11 березня 2014 року згідно з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 112050000/2014/004980, як інвестиції до статутного фонду підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «САРКІНЕН» здійсненої його засновником - іноземним інвестором Компанією з обмеженою відповідальністю «Левітіо Саркінен Ой», юридичною особою зареєстрованою за законодавством Фінляндії.

22 квітня 2016 року відповідно до вищезазначеного протоколу, було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0325/11200/15 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України.

Вказана постанова була отримана позивачем лише 16 травня 2016 року з зв'язку з тим, що він під час винесення оскаржуваної постанови, а саме 22 квітня 2016 року і до 15 травня 2016 року перебував за межами м. Запоріжжя.

Просить поновити йому строк на оскарження вищезазначеної постанови, визнати її протиправною та скасувати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при розгляді справи про порушення митних правил, всупереч ст. 486 МК України, не врахував усі обставини проведеної перевірки, а також положення діючого законодавства, яким керувався суб'єкт господарювання як при митному оформленні товарів (інвестиції) так і в подальшому.

Посилання відповідача в оскаржуваній постанові на те, що у підприємства існує обов'язок здійснити реєстрацію інвестицій після митного оформлення товарів - не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Також, стаття 485 МК України, за якою притягнено до відповідальності позивача, не містить положень щодо відповідальності особи за не реєстрацію іноземної інвестиції.

Посилання відповідача на порушення позивачем порядку цільового використання обладнання як іноземної інвестиції, є необґрунтованим з огляду на те, що іноземна інвестиція у вигляді обладнання з часу митного оформлення - не відчужена і використовується підприємством у власній господарській діяльності.

Відповідач не обґрунтував правовідносини, які регулюються митним законодавством, розповсюджує інші правовідносини у сфері іноземного інвестування та норми Господарського законодавства.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Представником позивача

надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позові, додаткових поясненнях та відгуку на заперечення відповідача, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов від 08 вересня 2016 року.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 19 листопада 2015 року Запорізькою митницею ДФС складено Протокол про порушення митних правил № 0325/11200/15 за ознаками, передбаченими ст. 485 МК України, підставою для складання вищезазначеного Протоколу став отриманий Запорізькою митницею ДФС 23 вересня 2015 року за вх. № 62/91-22 лист від 07 вересня 2015 року №825/20-01-12 Управління зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності Запорізької обласної державної адміністрації про те, що TOB «САРКІНЕН» не здійснювало реєстрацію інвестицій, а саме промислового обладнання ввезеного 11 березня 2014 року згідно з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 112050000/2014/004980, як інвестиції до статутного фонду підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «САРКІНЕН» здійсненої його засновником - іноземним інвестором Компанією з обмеженою відповідальністю «Левітіо Саркінен Ой», юридичною особою зареєстрованою за законодавством Фінляндії.

22 квітня 2016 року відповідно до вищезазначеного протоколу, було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0325/11200/15 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України.

Вказана постанова була отримана позивачем лише 16 травня 2016 року з зв'язку з тим, що він під час винесення оскаржуваної постанови, а саме 22 квітня 2016 року і до 15 травня 2016 року позивач перебував за межами м. Запоріжжя, що підтверджується матеріалами справи.

Товар ввезений 11 березня 2014 року згідно з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 112050000/2014/004980 внесено до статутного фонду ТОВ «САРКІНЕН», як внесок іноземного інвестора і використовується, як виробниче обладнання згідно з призначенням.

Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, який набрав чинності з 01 червня 2012 року, було внесено ряд суттєвих змін нормативного регулювання з метою спрощення і гармонізацію митних процедур і такі дії законодавця були покликані забезпечити відповідність правового регулювання даного питання вимогам частини 1 статті 3 Податкового кодексу України № 2755 від 02 грудня 2010 року.

У тому числі були внесені зміни і до Закону України «Про режим іноземного інвестування» № 93/96 від 19 березня 1996 року.

Нова редакція статті 18 Закону «Про режим іноземного інвестування» передбачає, що порядок митного оформлення інвестованого майна визначається Митним кодексом, а саме: «Оподаткування митом майна, що ввозитися в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.»

Так відповідно до ч. 2 ст. 287 Митного кодексу України «Товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.»

В п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про режим іноземного інвестування» наведено такий термін: «іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти

інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту» і відсутні якісь додаткові умови для того щоб вкладені інвестором цінності стали вважатися інвестиціями в тому числі і їх державна реєстрація і підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про режим іноземного інвестування».

Частину 1 статті 13 Закону «Про режим іноземного інвестування», яка передбачала, що «Державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється в обов'язковому порядку» було виключено ще згідно із Законом України від 27 квітня 2010 року N 2155-VI і станом на дату винесення оскаржуваної постанови від 22 квітня 2016 року державна реєстрація іноземних інвестицій була правом, а не обов'язком іноземного інвестора, яка відповідно до частини 2 даної статті здійснюється в семиденний строк з дня подання самим іноземним інвестором документів для реєстрації іноземних інвестицій.

Це підтверджується і тим, що відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2013 року № 139 державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється за зверненням та поданням іноземного інвестора або уповноваженою ним особою.

Таким чином, ТОВ «САРКІНЕН» згідно чинного законодавства не має права на здійснення державної реєстрація іноземних інвестицій, яке в свою чергу є правом, а не обов'язком іноземного інвестора Компанії з обмеженою відповідальністю «Левітіо Саркінен Ой», юридичної особи зареєстрованої за законодавством Фінляндії.

Не взявши до уваги дані обставини в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінським О.П. 22 квітня 2016 року була винесена постанова в справі про порушення митних правил.

При винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України не було з'ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил та невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Так диспозиція ст. 485 Митного кодексу України передбачає, такі протиправні дії, як заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Отже, як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, як директор ТОВ «САРКІНЕН» «...здійснив протиправні дії, щодо використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги...», що спричинило несплату митних платежів.

Однак крім цього твердження в оскаржуваній постанові відсутні посилання на те в яких саме інших цілях ТОВ «САРКІНЕН» використовуються товари, стосовно яких надано пільги.

Відповідачем, не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях Позивача наявна об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і ТОВ «САРКІНЕН» використовує товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, а не як внесок до статутного фонду товариства.

Навпаки відповідно до Статуту ТОВ «САРКІНЕН» даний товар входить до переліку майна,

що внесено до Статутного капіталу Товариства (пп. 18-23 п. 9.2. розділу 9 Статуту), перебуває на балансі Товариства та використовується у виробничій діяльності.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

При таких обставинах постанова в справі про порушення митних правил, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, не відповідає вимогам закону (ст.ст. 3, 255, 485, 494 МК України), Постанова не підтверджує наявність у діях позивача складу вказаного в ній адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, Постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За приписами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 будь яку подію адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність висновків зроблених в оскаржуваній постанові в справі про порушення митних правил та їх обґрунтованість, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету.

Керуючись статтями 69-71,158, 160-164 КАС України, статтями 287-293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінського О.П. № 0325/11200/15 від 22 квітня 2016 року.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 0325/11200/15 від 22 квітня 2016 року, винесену в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Бєлінським О.П. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України як незаконну.

Стягнути з Запорізької митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя: Ісаков Д. О.