Справа № 2а-984/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/18731/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій, зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату їй пенсії за вислугу років та стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 7 липня 2011 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області в частині позбавлення ОСОБА_4 пенсії за вислугу років з 1 лютого 2011 року. Зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплатити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років з 1 лютого 2011 року та здійснювати нарахування такої і в подальшому. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 7 липня 2011 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року та залишити в силі постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 7 липня 2011 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 1 серпня 1985 року по 4 квітня 1997 року працювала вихователем у дитячому садку, з 4 квітня 1997 року по 25 серпня 2010 року - бібліотекарем Кіровської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів в селі Вільне Кіровоградського району Кіровоградської області. Разом з тим, з 1 вересня 1999 року ОСОБА_4 призначена на посаду завгоспа школи.

Позивач звільнена з посади бібліотекаря за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Починаючи з лютого 2011 року відповідач припинив виплату ОСОБА_4 пенсії за вислугу років у зв'язку з тим, що стаж роботи бібліотекарем у шкільному закладі не може бути включений до спеціального стажу, а наявного стажу 11 років 8 місяців 3 дні недостатньо для виплати їй такої пенсії.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що посада бібліотекаря належить до переліку посад у закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності, статусу бібліотек та їх відомчої приналежності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909), не передбачено бібліотекарів шкіл, а вказано, що таким правом користуються завідуючі та бібліотекарі бібліотек, котрі є самостійними установами освіти. Посада бібліотекаря бібліотеки не є тотожною з посадою бібліотекаря у шкільній бібліотеці, оскільки умови роботи у цих двох закладах різні, в тому числі щодо часу роботи протягом робочого дня.

Згідно частини 1 статті 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» від 27 січня 1995 року № 32/95-ВР на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

У відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Переліком № 909 встановлені заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Так, розділом І «Освіта» Переліку № 909 визначено, що робота на посаді бібліотекаря бібліотеки надає право на отримання пенсії за вислугу років.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_4 працювала на посаді бібліотекаря в школі, яка Переліком № 909 не передбачена. Крім того, позивач обіймала дану посаду не за повною ставкою.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відмова відповідача зарахувати період роботи ОСОБА_4 на посаді бібліотекаря загальноосвітньої школи до спеціального стажу, що надає право на отримання пенсії за вислугу років, є обґрунтованою.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року прийнята з додержанням норм права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.