Справа № 806/217/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"28" березня 2017 р. Справа № 806/217/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "31" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення 13802,02 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 13802,02 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач одноразову грошову (вихідну) допомогу при звільненні виплатив йому лише 17.10.2016 року, в той час як датою звільнення є 31.08.2016 року чим порушив норми трудового законодавства України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.08.2016 по 17.10.2016 в розмірі 9126,93 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 1998 року по 31.08.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України, обіймаючи різні посади, останньою з яких була старший інспектор - черговий Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 29.08.2016 року №199 о/с ОСОБА_3 звільнено з 31.08.2016 року зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), вислуга років на день звільнення складає 19 років 4 місяці 28 днів.

При цьому, одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_3 виплачено 17.10.2016 року.

Несвоєчасність виплати одноразової грошової допомоги Відповідач поясняв тим, що така виплата здійснюється за погодженням з Національною поліцією України. Також посилався на відсутність в ГУНП власних коштів для проведення зазначених виплат, а тому відсутня вина відповідача у цій затримці, що виключає і будь-яку відповідальність. До того ж Відповідач вважає, що неможе застосовуватися трудове законодавство до даних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015.

Статтею 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст.94 зазначеного Закону та постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Проте, зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15, а тому суд критично оцінив заперечення відповідача щодо неможливості застосування трудового законодавства до даних правовідносин.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Встановлено, що у день звільнення позивачу не було виплачено всіх сум, що йому належать, зокрема не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Оскільки на момент звільнення позивача та проведення із ним остаточного розрахунку була чинною і підлягала застосуванню постанова КМУ №393 від 17.07.1992р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", відтак, відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути відповідно до ст.117 КЗпП середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до абз.3 п.2 даного Порядку в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В силу вимог п.1.7 Інструкції №499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 №197/29/02-2017 від 21.01.2017 середньоденне грошове забезпечення позивача становить 194,19 грн..

Середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 194,19 грн. (середньоденний заробіток) помножити на 47 днів (час затримки розрахунку з 31.08.2016 по 17.10.2016 - день виплати одноразової грошової допомоги) дорівнює 9126,93 грн..

Отже, компенсація за затримку розрахунку при звільненні становить 9126,93 грн., що є меншою сумою від заявленої в позові, тому позовні вимоги судом задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вірного висновку, що Відповідач, як орган державної влади, не може посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов"язань по вчасному фактичному розрахунку, звільненого працівника.

Доказів того, що прострочення виплат мало місце внаслідок дій самого працівника, відповідачем суду не надано.

При цьому суд в постанові вірно навів розрахунки, з яких він виходив при визначенні суми одноразової грошової допомоги, що підлягає стягненню на користь позивача.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на зазначене, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "31" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

- ,