Справа № 362/118/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/118/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ковбель М.М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача - управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року, провадження у справі закрити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Апелянтом не наведено обставин, передбачених ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які можуть бути підставою для закритті провадження у даній справі.

Вимоги апеляційної скарги вмотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу - є підставами для скасування постанови першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 20 травня 2015 року.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни.

У 2016 році позивачу нараховано та виплачено щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 16 листопада 2016 року № 4031/01 відповідач повідомив позивача про те, що йому проведено виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них осіб визначені у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення доповнені зазначеним пунктом згідно з Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова №141).

Відповідно до пп. 2 п. 1 постанови №141 у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. 00 коп.

Сторонами не заперечується, що у 2016 році позивачу виплачено щорічну разову допомогу у розмірі 920 грн. 00 коп.

Отже, розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року прийнята у порядку скороченого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Дослідивши матеріали справи та суд дійшов висновку про необхідність розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року - задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через 5 днів з моменту направлення копії сторонам є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.