Справа № 242/5599/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа № 242/5599/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Шишова О.О., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року у справі № 242/5599/16-а (головуючий І інстанції Черков В.Г.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області, в якому просив: визнати неправомірними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області щодо відмови йому в зарахуванні періоду трудової діяльності з 06.05.2000 по 02.12.2001 до пільгового стажу при обчисленні розміру пенсії; скасувати рішення заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області ОСОБА_4 № 62/04 від 05.08.2016 р. щодо відмови йому в зарахуванні періоду трудової діяльності з 06.05.2000 по 02.12.2001 до пільгового стажу при обчисленні розміру пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області зарахувати йому період роботи з 06.05.2000 по 02.12.2001 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області здійснити йому перерахунок розміру пенсії із врахуванням пільгового стажу в період роботи з 06.05.2000 по 02.12.2001 (а.с. 2).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року у справі № 242/5599/16-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано неправомірними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області щодо відмови ОСОБА_3 в зарахуванні періоду трудової діяльності з 06.05.2000 по 02.12.2001 до пільгового стажу при обчисленні розміру пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області зарахувати ОСОБА_3 період роботи з 06.05.2000 по 02.12.2001 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок розміру пенсії із врахуванням пільгового стажу в період роботи з 06.05.2000 по 02.12.2001; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 31-32).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с. 44-47).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Позивач є пенсіонером і отримує пенсію на пільгових умовах.

З роз'яснення щодо пільгового стажу роботи позивача вбачається, що зарахувати період роботи позивача з 06.05.2000 по 02.12.2001 до пільгового стажу за Списком № 1 немає законних підстав, так як відсутній наказ про результати проведення атестації робочих місць.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, він у період з 29.01.1996 р. по 29.11.2003 р. працював на підприємстві ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод» на посаді монтажника обладнання коксохімвиробництва (а.с. 9).

Згідно листа ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» № 11/18/627 від 19.10.2016, в період з 07.05.2000 по 02.12.2001 атестація робочого місця монтажника обладнання коксохімвиробництва не проводилася (а.с. 10).

Відповідно до п. а статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).

Згідно частини 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково задоволено позов.

Колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалення нової постанови.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року у справі № 242/5599/16-а - задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року у справі № 242/5599/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді О.О. Шишов

Г.М. Міронова