Справа № 348/391/17
Суддя: Флоряк Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/391/17

22 березня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. представника позивача - адвоката Капака В.М.,

представника відповідача - Жукової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дії щодо застосування показника середньої заробітної плати ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо переведення його з пенсії за вислугу років, яку він отримував згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якому просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 06.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 06.01.2017 року він є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, де йому нараховується та виплачується пенсія по інвалідності 2 групи загального захворювання. Крім того зазначив, що перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років з 07.01.2000 року, а у зв'язку з настанням в нього 2 групи інвалідності загального захворювання він перейшов на пенсію по інвалідності. При переході на даний вид пенсії відповідач застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік (1197,91 грн.). В зв'язку з цим в лютому 2017 року він звернувся до відповідача із заявою, у якій просив застосувати при призначенні йому пенсії по інвалідності показник середньої заробітної плати за три останні роки, що передують року за призначенням пенсії по інвалідності. Однак, відповідач своїм листом від 09.02.2017 року надав йому відповідь про те, що при призначенні пенсії по інвалідності було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, з посиланням на те, що він до цього отримував пенсію, яку було призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Дії відповідача вважає неправомірним, оскільки мало місце призначення йому пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а отже відповідач безпідставно ототожнив поняття переходу та переведення, в зв'язку з чим він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Капак В.М. підтримав позов з підстав, зазначених в позовній заяві та просить визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у застосуванні позивачу ОСОБА_4 показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності та зобов'язати відповідача з 06.01.2017 року здійснити позивачу ОСОБА_4 перерахунок пенсії по інвалідності із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачу було призначено пенсію по інвалідності з 06.01.2017 року, а з 07.01.2000 року по 31.01.2017 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі прийнято на облік позивача та правомірно переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з використанням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, оскільки первинне призначення пенсії позивачу відбулось 07.01.2000 року, а пенсії особам з числа військовослужбовців та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" без застосування показників середньої заробітної плати (доходу), перераховуються із застосуванням цього показника за 2007 рік. Позивачу призначено пенсію по інвалідності з 06.01.2017 року відповідно до Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року в зв'язку з переходом з пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 07.01.2000 року ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також судом встановлено, що з 06.01.2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_3 переведено з одного виду призначення пенсії на інший та розраховано пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 грн. відповідно до постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327.

Однак, листом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №68/К-15 від 09.02.2017 року позивачу по справі ОСОБА_3 відмовлено у перегляді показника середньої заробітної плати (а.с.12-13), посилаючись на те, що при розрахунку пенсії по інвалідності позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік в сумі 1197,91 грн., а не показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують 2017 року звернення, з посиланням на те, що позивач до цього отримував пенсію, яку було призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсійних виплат, порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший, умови виплати пенсії у разі виїзду за кордон та інше.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

За правилами частини 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

А тому, враховуючи вищезазначене суд вважає, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім того, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2017 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2014-2016 роки.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, в якій описується, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

При призначенні пенсій застосовувався усереднений показник заробітної плати: у 2014 році - 2700,98 грн., у 2015 році - 2960,62 грн., у 2016 році - 3263,44 грн.

Проте позивачу пенсія призначалася відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

За викладених обставин, оскільки позивач за призначенням пенсії інвалідності відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернувся вперше, тому у даному випадку відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший у межах цього Закону та має місце призначення пенсії по інвалідності із застосуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст.18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163,167,186,254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо переведення ОСОБА_3 з пенсійного обліку, як особу, яка отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію по інвалідності згідно закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 року рік при призначенні йому пенсії по інвалідності - неправомірними.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проводити її виплату, починаючи з 06.01.2017 року, до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст постанови виготовлено 23.03.2017 року.