Справа № 820/4816/15
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Київ К/800/42246/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Веденяпіна О.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу приватного підприємства «Компанія «Бір»

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 р.

у справі № 820/4816/15

за позовом приватного підприємства «Компанія «Бір»

до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року приватне підприємство «Компанія «Бір» (далі - позивач, ПП «Компанія «Бір») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач, Дергачівська ОДПІ), в якому просило суд: - визнати дії Дергачівської ОДПІ по внесенню інформації (змін) до АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», до підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» та інших інформаційних баз даних на підставі акту перевірки від 20.02.2015 р. № 173/20-11-22-01/36457368 протиправними; - зобов'язати Дергачівську ОДПІ вилучити з АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», до підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» та інших інформаційних баз даних інформацію, що внесена на підставі акту перевірки від 20.02.2015 р. №173/20-11-22-01/36457368; - визнати неправомірними дії Дергачівської ОДПІ по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Компанія Бір», результати якої оформлені актом від 20.02.2015 р. № 173/20-11-22-01/36457368; - зобов'язати Дергачівську ОДПІ подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення по даній справі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 р.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 28.01.2015 р. по 09.02.2015 р., на підставі направлень від 28.01.2015 р. № 10, № 11, згідно із підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказу від 28.01.2015 р. № 21, посадовими особами Дергачівської ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Компанія «Бір» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період вересень, жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт від 20.02.2015 р. № 173/20-11-22-01/36457368 та зроблено висновок, що перевіркою ПП «Компанія Бір» немає можливості підтвердити реальність здійснення господарських відносин на загальну суму податку на додану вартість 3 220 942 грн., а саме: між ПП «Компанія Бір» та покупцем товарно-матеріальних цінностей ПП «Три С Фелікс» по операціям за вересень 2014 року в сумі податку на додану вартість 1 366 667 грн., за жовтень 2014 року в сумі податку на додану вартість 1 684 167 грн. та немає можливості підтвердити реальність здійснення господарських відносин між ПП «Компанія Бір» та покупцем товарно-матеріальних цінностей ПП «Сфера» за вересень 2014 року в сумі податку на додану вартість 93 363 грн., за жовтень 2014 року в сумі податку на додану вартість 76 746 грн. Проведеним аналізом встановлено, що станом на 30.09.2014 р. залишки товарно-матеріальних цінностей, які нібито були реалізовані ПП «Три С Фелікс» та ПП «Сфера» відсутні, тобто реалізація товарно-матеріальних цінностей у вересні була здійснена невідомим покупцями на суму 8 760 180 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 460 030 грн., станом на 31.10.2014 р. залишки товарно-матеріальних цінностей, які нібито були реалізовані ПП «Три С Фелікс» відсутні, тобто реалізація товарно-матеріальних цінностей в жовтні 2014 року також була здійснена невідомим покупцям на суму 10 565 478 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 760 913 грн.

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що проведення позапланової виїзної перевірки позивача, було здійснено податковим органом з дотриманням вимог чинного законодавства, а включення до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податків.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з такою позицією судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду України, визначеній у постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено.

Виходячи з вищезазначеного та враховуючи, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки можливих процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні податкової перевірки та те, що задоволення позову в цій частині не призводить до відновлення порушених прав платника податків, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову ПП «Компанія Бір» у задоволенні позову щодо визнати неправомірними дії Дергачівської ОДПІ по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки.

Крім того, пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю, згідно підпункту 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до пунктів 74.1, 74.2 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

За змістом вказаних правових норм дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Компанія «Бір» - відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 р. у справі № 820/4816/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) О.А. Веденяпін