Справа № 564/44/17
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/44/17

Рядок статзвіту № 87

24 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Антонюк Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області справу №564/44/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із позовною заявою до Управління пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дочку, ОСОБА_4. Дитина народилась з вродженим вивихом обох стегон, що давало підстави для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. 03 серпня 2016 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Листом від 30 вересня 2016 року, за вихідним номером 3878/03, відповідачем надано відповідь про відмову у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в зв'язку з відсутністю документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_3 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивачаподав заяву про зменшення розміру позовних вимог, та просив позовні вимоги задоволити з посиланням на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги з посиланням на законність рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства. Вважає дану відмову правомірною, оскільки при поданні заяви, позивачем не було надано документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після. Пояснив суду, що до документів, доданих позивачем при поданні заяви про призначення пенсії, Управлінням пенсійного фонду в Костопільському районі долучено архівну справу №111859 на дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_4, в якій містяться відомості лише про визнання ОСОБА_4 інвалідом з 2х до 4х років. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Відповідно до п.2.1 Постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Постанова), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Відповідно до п.2.17 Постанови, при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Відповідно до п.2.18 Постанови, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 08.08.1989 року Костопільським районним відділом загс Рівненської області, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис №363 /а.с.7/.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 26.01.2001 року Костопільським районним відділом РАГС, Рівненська область, ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_6, в зв'язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_3 /а.с.9/.

03 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Управління пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" /а.с.4/.

Листом №3878/03 від 30 вересня 2016 року Управлінням пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії в зв'язку з відсутністю документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після /а.с.5/.

Так, з рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_3 вбачається, що при поданні заяви, позивачем не було надано документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після. До документів, доданих позивачем при поданні заяви про призначення пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України в Костопільському районі долучено архівну справу №111859 на дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_4. Відповідно до медичного заключення №37 від 29.08.1991 року, виданого Костопільською центральною районною лікарнею, ОСОБА_4 була визнана дитиною-інвалідом з дитинства в період з 29.08.1991 року по 31.08.1993 року. Тобто ОСОБА_4 була визнана інвалідом з дитинства з 2-х до 4-х років. Висновок лікарсько-консультативної комісії про повторне визнання її дитиною-інвалідом з дитинства відсутні як на момент досягнення нею 6-ти річного віку так і після.

Згідно висновку №226 виданого Комунальним закладом "Костопільський районний центр первинної медичної допомоги Костопільської районної ради Рівненської області", 08.11.2016 року районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) оглянуто ОСОБА_4, 1989 року народження, що проживає у АДРЕСА_1 та встановлено діагноз "Вроджений вивих обох стегон". Згідно вказаного висновку, районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) заключено, що дитина (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1) мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку /а.с.6/.

Судом встановлено, що огляд ОСОБА_4, 1989 року народження, проведено районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) та зроблено заключення про те, що дитина вона мала медичні показання для визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, лише 08 листопада 2016 року, тобто після прийняття 30 вересня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_3.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_3, відповідач, Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області, діяв в межах наданих йому повноважень, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 19, 71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовахвідмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяВ. В. Левчук