Справа № 818/1656/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 818/1656/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. по справі № 818/1656/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

до Північно-східного офісу Держаудитслужби

про визнання відсутності компетенції,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна екологічна інспекція в Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Північно - східного офісу Держаудитслужби, в якому просив визнати відсутність компетенції (повноважень) у Державної фінансової інспекції в Сумській області в частині здійснення державного фінансового контролю за станом надходжень до бюджету по коду бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. по справі № 818/1656/16 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено без задоволення позов. Окрім того, позивач наполягав на тому, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 244-2 КАС України безпідставно не застосовані висновки Верховного Суду України по аналогічним справам (справа № 21-409а14 та № 21-609а14), та не були наведені мотиви такого неврахування.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких проти задоволення апеляційної скарги заперечував у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 квітня 2016 року Державною фінансовою інспекцією в Сумській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної екологічної інспекції у Сумській області за період з 01.04.2013 по 31.01.2016 року.

Результати ревізії оформлені актом від 28.04.2016 № 05-08/02 (а.с. 8 - 23).

У вказаному акті ревізії, відображено висновок, в тому числі, про те, що Державною екологічною інспекцією у Сумській області допущено порушення вимог ст. 308 КУпАП, а саме, після спливу 15 днів з дня вручення постанови про накладення адміністративного стягнення не забезпечено направлення постанов про накладення адміністративних стягнень до органів державної виконавчої служби для стягнення штрафів в подвійному розмірі, що призвело до неотримання коштів державним бюджетом України коштів та заподіяно збитків на загальну суму 63 602 грн.

Позивач, посилаючись на те, що ані вимогами Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", а ні вимогами Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310 не передбачено повноважень (компетенції) Державної фінансової інспекції в Сумській області на здійснення державного контролю за станом дотримання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення підконтрольними установами та станом виконання постанов про накладення адміністративних стягнень; Додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2011 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" визначений Перелік органів, які здійснюють контроль за станом надходжень бюджету в розрізі кодів бюджетної класифікації. Відповідно до затвердженого Переліку контроль за надходженням по коду бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції" здійснюють органи Державної фіскальної служби, державні місцеві адміністрації та органи місцевого самоврядування, вказує на те, що у органів Держфінінспекції відсутня компетенція щодо здійснення контролю за станом надходжень до бюджету по коду бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом про встановлення відсутності компетенції.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що у даній справі відсутній спір про розподіл між Державною екологічною інспекцією у Сумській області та відповідачем повноважень щодо здійснення контролю за станом надходжень до бюджету по коду бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", у зв'язку з чим, позовна вимога Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання відсутності компетенції, як спосіб захисту порушеного права (інтересу), не відповідає змісту цього права (інтересу), а отже, такий позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, розв'язати законодавчі колізії, а також, усунути наслідки дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що адміністративний позов, відповідно до приписів пункту 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, може містити вимогу про встановлення компетенції. Однак така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Оскільки фактично відсутній спір між Державною екологічною інспекцією у Сумській області до Північно-східним офісом Держаудитслужби з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері здійснення контролю за станом надходжень до бюджету по коду бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", позовна вимога Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання відсутності компетенції, як спосіб захисту порушеного права (інтересу), не відповідає змісту цього права (інтересу), тому позов задоволенню не підлягає.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 244-2 не врахована позиція Верховного Суду України, висловлена у постановах по справі № 21-409а14 від 30.09.2014 року та № 21-609а14 від 20.01.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів, дослідивши зміст судових рішень Верховного Суду України, на які посилається позивач, встановила, що вони ухвалені судом у справах за позовами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Державної фінансової інспекції про визнання протиправною та скасування вимоги.

Отже, предметом спору у справах, переглянутих Верховним Судом України та на які посилається позивач у порядку ст. 244-2 КАС України є оскарження рішення (акту індивідуальної дії) відповідача - суб'єкта владних повноважень, а не встановлення відсутності компетенції, як у даній справі. Таким чином, посилання позивача на вказану судову практику Верховного Суду України при розгляді даної справи є безпідставним.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. по справі № 818/1656/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 28.03.2017 р.