Справа № 537/5895/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 р. Справа № 537/5895/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.01.2017р. по справі №537/5895/16-а

за позовом Луганського обласного відділення Всеукраїнської громадської організації "Громадський контроль" в інтересах ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про оскарження дій суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Луганське обласне відділення Всеукраїнської організації «Громадський контроль» в інтересах ОСОБА_1 звернулось до суду із адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просить:

- поновити строк звернення з адміністративним позовом у зв'язку з поважністю причини пропуску;

- визнати бездіяльність відповідача щодо відмови надати рішення та здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року неправомірною;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року;

- стягнути з відповідача на корить ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1, в інтересах якого виступає Луганське обласне відділення Всеукраїнської організації «Громадський контроль», з 2009 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримував пенсію за вислугу років, є тимчасово переселеною особою та на даний час знаходиться на обліку у Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області. В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком по Списку №1. До заяви надав необхідний перелік документів. 22.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити за його заявою та виплачувати пенсію, а у разі відмови винести та направити відповідне рішення. Листом від 14.03.2016 року відповідач повідомив, що аналіз наданих позивачем документів показав, що довідка про пільговий стаж роботи у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні за період з 23.07.1986 року по 07.02.1994 року яка відповідає вимогам діючого законодавства відсутня, а тому, для зарахування вказаного стажу необхідно надати документи, які відповідають вимогам законодавства. Також повідомлено, що пенсія виплачується з урахуванням загального страхового стажу роботи тривалістю 26 років 05 місяців 16 днів, із яких робота по Списку №1 - 13 років 05 місяців 17 днів, та заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 23.05.2009 року, розмір пенсії складає 4281 грн. 55 коп. Не погоджуючись із вказаними діями, Луганське обласне відділення Всеукраїнської організації «Громадський контроль» звернулось до суду із даним позовом в інтересах ОСОБА_1 Вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Згідно трудової книжки ОСОБА_1 та довідки ВАТ «Авіакомпанія Луганські Авіалінії» від 30.09.2009 року вбачається, що він з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року працював диспетчером УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні та безпосередньо здійснював управління польотами повітряних суден та його стаж роботи складає 7 років 3 місяці 23 дні. За довідкою ВАТ «Авіакомпанія Луганські Авіалінії» посада, за якою працював ОСОБА_1 передбачена підрозділом 541 розділу ХХІ Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162. Позивачем вказано на те, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та з результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Відповідно пунктів 1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров»я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Несвоєчасність проведення атестації підприємством не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах, тому висновок відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року є хибним.

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.01.2017 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено Луганському обласному відділенню Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль», яке діє в інтересах ОСОБА_1 строк звернення до суду, який пропущений з поважних причин.

Визнано неправомірною бездіяльність Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови надати рішення та здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Луганського обласного відділення Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль», яке діє в інтересах ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.01.2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що аналіз наданих позивачем документів при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком по Списку №1 показав, що довідка про пільговий стаж роботи у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні за період з 23.07.1986 року по 07.02.1994 року яка відповідає вимогам діючого законодавства відсутня. Таким чином, для зарахування вказаного стажу необхідно надати документи, які відповідають вимогам законодавства. Зазначає, що пенсія виплачується з урахуванням загального страхового стажу роботи тривалістю 26 років 05 місяців 16 днів, із яких робота по Списку №1 - 13 років 05 місяців 17 днів, та заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 23.05.2009 року, розмір пенсії складає 4281 грн. 55 коп. Посилання суду першої інстанції на те, що надані позивачем документи підтверджують стаж роботи позивача за Списком №1 є помилковими, оскільки для підтвердження спеціального трудового стажу у випадках відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Крім того вважає, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду. Також на думку відповідача, задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми судового збору, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Луганське обласне відділення Всеукраїнської організації «Громадський контроль» та ОСОБА_1 правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористались

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 з 2009 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримував пенсію за вислугу років, є тимчасово переселеною особою та на даний час знаходиться на обліку у Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області.

10.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком по Списку №1.

Як вбачається із наданої відповідачем на запит суду апеляційної інстанції копії розпорядження №819603 від 22.01.2016 року, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком по Списку №1 з 10.12.2015 року, загальний страховий стаж роботи визначено тривалістю 26 років 05 місяців 16 днів, із яких робота по Списку №1 - 13 років 05 місяців 17 днів.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не було зараховано до стажу роботи за Списком №1 період роботи позивача з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні.

Фактичною підставою для незарахування вказаного періоду, слугували висновки відповідача про те, що аналіз наданих документів, зокрема, довідки ВАТ «Авіакомпанія Луганські авіалінії» від 30.06.2009 року №370 показав відсутність інформації щодо здійснення безпосереднього управління повітряних рухом у зонах аеропортів, аеровузлів, аеродромно-диспетчерських, районних, допоміжних центрах і їх секторах, місцевих диспетчерських пунктах з найбільшою інтенсивністю або складністю руху за період роботи на посаді диспетчера управління повітряним рухом з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні. В решті періоду сумнівів щодо наявності у ОСОБА_1 документально підтвердженого стажу роботи по Списку №1 у відповідача відсутні.

Позивач не погоджуючись із вказаними діями, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем копії документів в своїй сукупності та взаємозв'язку, в цілому підтверджують стаж роботи позивача за Списком №1, оскільки в цих документах зазначено професію, періоди роботи, умови роботи, номера наказів, при цьому зміна назви підприємства та підрозділів, до яких зараховувався позивач, не міняли характер та умови його роботи. Відсутність даних про проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для невизнання того, що це місце роботи та умови його роботи не підпадають під Список №1, тому, що обов'язок про проведення атестації робочих місць було покладено, саме, на керівників підприємств, за бездіяльність яких позивач, як працівник, відповідальності нести не може. Також суд першої інстанції дійшов висновку про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду та необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат зі сплати судового збору.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до положень вказаної статті, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

У відповідності до списку № 1 виробництва робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991р. (із змінами згідно Постанови КМ СРСР №497 від 23.07.1991р.), які були чинні на період роботи позивача, розділ ХХІ, підрозділ 1541, робота на посаді диспетчера управління повітряних польотів дає право на отримання позивачем пенсії на пільгових умовах.

Також, пунктом 541 підрозділу 3 «Цивільна авіація» розділу XXI Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 визначалось, що правом на пільги, визначені вказаним нормативним актом, мають працівники (диспетчери, диспетчери-інструктори, старші диспетчери, керівники польотів), які здійснюють безпосереднє управління повітряним рухом в зонах аеропортів, аеровузлів, аеродромно-диспетчерських, районних, допоміжних центрах і їх секторах, місцевих диспетчерських пунктах з найбільшою інтенсивністю або складністю руху.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За приписами частини 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Виходячи із аналізу вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право особи на призначення на пенсії на пільгових умовах, орган Пенсійного фонду приймає уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі відсутності правонаступника періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується в окремому порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

При цьому, обов'язок перевіряти документи, подані для призначення (перерахунку) пенсій покладений на органи пенсійного фонду.

Згідно даних трудової книжки та довідки ВАТ «Авіакомпанія Луганські Авіалінії» №370 від 30.06.2009 року, позивач з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року працював диспетчером УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні та безпосередньо здійснював управління польотами повітряних суден; стаж роботи складає 7 років 3 місяці 23 дні (а.с. 16-19). За довідкою ВАТ «Авіакомпанія Луганські Авіалінії», посада, за якою працював позивач передбачена підрозділом 541 розділу XXI Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991р. (із змінами згідно Постанови КМ СРСР №497 від 23.07.1991р.).

Як встановлено під час судового розгляду справи та підтверджено наявними в ній доказами, трудова книжка позивача містить інформацію про роботу позивача за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Записи у трудовій книжці співпадають з інформацією, зазначеною у довідці №370 від 30.06.2009 року, записи про прийняття або звільнення його з роботи за цей період відсутні, а лише є записи про призначення позивачу другого класу диспетчера служби руху.

Крім того, згідно з довідкою №370 від 30.06.2009 року за період з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року відпустки без збереження заробітної плати позивачу не надавались, за цей час підприємство працювало без простоїв.

Тобто, будь-які порушення у веденні трудової книжки позивача - відсутні, а зазначена в уточнюючій довідці підприємства інформація про стаж роботи позивача співпадає із записами у його трудовій книжці, які робилися з посиланням на накази підприємства, з відповідними печатками та підписами посадових осіб.

Враховуючи те, що стаж роботи ОСОБА_1 за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, повністю підтверджено записами трудової книжки, а інформація, зазначена у довідці №370 від 30.06.2009 року відповідає первинним документам, що не заперечується сторонами у справі, колегія суддів дійшла висновку про протиправність посилання відповідача на відсутність у позивача необхідних документів, які б підтверджували пільговий стаж.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року N 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

За наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» № 118 від 30.12.1994 року про проведення атестації робочих місць затверджено Перелік зон, районів та секторів управління повітряним рухом з найбільшою інтенсивністю або складністю повітряного руху, які входять до зони відповідальності Державного підприємства обслуговування повітряного руху «Украерорух», які надають право на пільгову пенсію за віком за Списку № 1.

За наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» № 78 від 01.06.2000 року про проведення атестації робочих місць створено атестаційну комісію на підприємстві.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 218 від 19.07.2004 року затверджено Перелік робочих місць зон, районів та секторів управління повітряним рухом, які входять до зони відповідальності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з найбільшою інтенсивністю або складністю повітряного руху, з пільговим пенсійним забезпеченням по Списку № 1 працівників (диспетчерів, диспетчерів-інструкторів, старших диспетчерів, керівників польотів), які здійснюють безпосереднє управління повітряним рухом.

Наказами Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 19 від 21.01.2005 року, № 46 від 21.02.2008 року внесено доповнення в довідкову частину Додатка наказу № 218 від 19.07.2004 року.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 54 від 10.03.2006 року внесено зміни у вищенаведений наказ, доповнивши його пунктом такого змісту: «Результати атестації робочих місць, відповідальність яких підтверджена Державною експертизою умов праці України, поширюється згідно з затвердженим Переліком робочих місць, зон, районів та секторів управління повітряним рухом з найбільшою інтенсивністю або складністю повітряного руху з пільговим пенсійним забезпеченням по списку № 1 на працівників, які здійснюють безпосереднє управління повітряним рухом на весь період існування в штатних розписах даних робочих місць (відповідних посад) через незмінність умов праці за вказаними посадами».

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України внесено доповнення в довідкову частину Додатка наказу № 218 від 19 липня 2004 року.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 95 від 15.05.2009 року затверджено Перелік робочих місць з пільговим пенсійним забезпеченням для працівників, які здійснюють безпосереднє управління повітряним рухом.

Згідно Висновком №1 за результатами якості проведення атестації робочих місць на підставі наказу від 19.07.2004 року № 218, на підприємстві підтверджено за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками № 1 за посадою УПР.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для віднесення періоду роботи позивача в період з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно згідно Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стосовно питання віднесення періоду роботи позивача з 22.08.1992 року по 07.02.1994 року до Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постановах від 10.09.2013 року по справі №21-183а13, від 25.11.2014 року по справі №21-519а14, від 17.03.2015 року по справі 21-585а14, від 12.04.2016 року по справі №477/2598/14-а.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи з 22.08.1992 року по 07.02.1994 року на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 22.08.1992 року по 07.02.1994 року.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо відмови надати рішення та здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з урахуванням пільгового стажу роботи з 14.10.1986 року по 07.02.1994 року, оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено факту відмови відповідача надати позивачу відповідне рішення. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням №819603 від 22.01.2016 року, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком по Списку №1 з 10.12.2015 року, а тому жодної бездіяльності відповідача не встановлено.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем без поважних строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач із даним адміністративним позов звернувся 06.12.2016 року. В адміністративному позові просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 фактично був позбавлений можливості на оскарження відмови відповідача зарахувати період роботи до пільгового стажу через неотримання рішення про відмову, оскільки розпорядженням позивача було переведено на інший вид пенсії, проте при цьому не враховано весь необхідний стаж, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах. Крім того, матеріали справи містять докази вжиття особою заходів, спрямованих на захист порушеного права в судовому порядку шляхом звернення самостійно до суду, проте двічі позови були повернуті, в зв'язку з чим, він був вимушений звернутись до Луганського обласного відділення Всеукраїнської організації «Громадський контроль».

Колегія суддів зазначає, право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю кожній заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентовано, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що причини з яких позивач пропустив строк звернення до суду є об'єктивними, а також позивачами вчинялися дії щодо захисту своїх порушених прав. Позивачем надано докази в обґрунтування правової позиції відносно строку звернення до суду, а тому колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи рішення про переведення позивача на підставі його заяви з пенсії за вислугою років на пенсію за віком по Списку №1 з 10.12.2015 року, відповідач дійшов неправомірного висновку щодо незарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоду роботи з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні.

Із системного аналізу положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Водночас, частиною 2 статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Аналізуючи зазначені у частині 2 статті 162 КАС способи захисту порушеного права, колегія суддів приходить до висновку, що вони не містять виняткового переліку. У абзаці другому зазначеної статті законодавець вказав, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою належного захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні та зобов'язання зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням проведених виплат з моменту призначення - 10.12.2015 року.

З приводу розподілу судовий витрат, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Колегія суддів зазначає, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, положеннями п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково присудив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки такі витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.01.2017р. по справі №537/5895/16-а не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.01.2017р. по справі №537/5895/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Луганського обласного відділення Всеукраїнської громадської організації "Громадський контроль" в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу ОСОБА_1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.10.1986 року по 21.08.1992 року включно на посаді диспетчера УПР у Ворошиловградському об'єднаному авіазагоні та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням проведених виплат з моменту призначення - 10.12.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Луганського обласного відділення Всеукраїнської громадської організації "Громадський контроль", що діє в інтересах ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 27.03.2017 р.