Справа № 336/7005/16-а(2-а/336/32/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2017 рокусправа № 336/7005/16-а провадження №2-а/336/32/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2017 року по справі №336/7005/16-а(провадження №2-а/336/32/2017) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачу пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя призначити позивачу пенсію відповідно до ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком визначених відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та врахувати всі відповідні надбавки, підвищень, збільшення, як інваліду війни 2-ої групи з 26 жовтня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 26.10.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії з урахуванням всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни ІІ групи відповідно до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак у призначенні пенсії йому було відмовлено. Вказуючи на неправомірність таких дій відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2017 рокум адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, пенсію по інвалідності з урахуванням вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію з 26.11.2016 року

відповідно до ст.. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням всіх надбавок, підвищень, збільшень, як інваліду війни ІІ групи та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду мотивована наявністю у позивача права на призначення пенсії у розмірах, які визначено ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки за приписами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Тобто, заявник апеляційної скарги вказує на те, що пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» не обчислюються та не призначаються.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, свідчать про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом війни ІІ групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії з урахуванням всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни ІІ групи, відповідно до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що стала інвалідом внаслідок каліцтва при виконанні інших обов'язків військової служби.

Листом №250/М-1 від 01.11.2016 УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя повідомлено ОСОБА_1 про порядок переведення з одного виду пенсії на інший та про можливий новий розмір пенсії, у разі розрахунку пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такий лист УПФУ фактично відмовою у задоволенні його заяви, позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги наявністю права на призначення пенсії у розмірах, які визначені ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 6 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Право вільного вибору одного з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) особи, яка має одночасно право на різні види пенсійних виплат, визначено і у статті 10 Закону № 1058-ІV.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

У ст. 2 Закону України №1788-ХІІ передбачено одним із видів пенсії - пенсії по інвалідності.

У ст. 9 Закону України № 1058-IV передбачено одним із видів пенсій - пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі, не пов'язаного з роботою, інвалідність з дитинства).

Таким чином, законодавством у сфері пенсійного забезпечення визначено як право вибору особи на отримання одного з видів пенсії, так і порядок переведення з одного виду пенсії на інший.

Як зазначено вище, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому, у спірному випадку позивачем не ставилось питання про переведення його на інший вид пенсії, такої заяви до органів ПФУ позивачем подано не було. Як вбачається з заявленого позову та матеріалів справи позивач фактично просить змінити розмір його пенсії з урахуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме призначити пенсію у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Закону № 1788-XII мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обв'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам І та ІІ груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону.

За положенням абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативні-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У статті 29 Закону № 1788-XII не визначено поняття «мінімальний розмір пенсії за віком», тому слід звертатися до інших статей, але цього ж Закону, в яких буде міститися тлумачення зазначеного вище поняття.

Враховуючи те, що в цій статті не визначено поняття «мінімальний розмір пенсії за віком», то посилатися слід на статтю 19 Закону № 1788-XII, в якій, зокрема, зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Поняття «мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету», наведене у Законі № 1788-XII, суперечить поняттю «мінімальний розмір пенсії за віком», визначеному Законом № 1058-IV.

Отже, такий механізм розрахунку призначеної пенсії, як: у розмірах, які визначено ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, чинним законодавством не передбачений.

Таким чином, оскільки позивач у поданій до УПФУ заяві не висловлював бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії, який не передбачений чинним законодавством, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2017 року по справі №336/7005/16-а(провадження №2-а/336/32/2017) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 29.03.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк