Справа № 802/2846/14-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Київ К/800/67525/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року

у справі №802/2846/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Еверест» (надалі - ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест»)

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (надалі - Вінницька ОДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 15.07.2014 року № та від 15.07.2014 року №.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1376469,50 грн., у тому числі 917946,00 грн. за основним платежем та 458823,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції та прийняття у справі нового рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, про що складено акт від 24.06.2014 року №1692/2201/36310160.

За наслідками здійсненої перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пп. 139.1.1, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, при взаємовідносинах з ТОВ «БФ «Укрбуд», а також завищення податкового кредиту з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «БФ «Укрбуд» та ТОВ «Алтаюр».

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган наголошував на тому, що надані ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» до перевірки на підтвердження правомірності формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість документи складені з порушенням чинного законодавства, мають дефекти та не відповідають вимогам до первинного документа.

На підтвердження своїх доводів відповідач долучив до матеріалів справи висновки почеркознавчих досліджень ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» від 15.05.2014 року №281 та від 10.12.2013 року №936, відповідно до яких підписи від імені директорів ТОВ «БФ «Укрбуд» ОСОБА_1 та ТОВ «Алтаюр» ОСОБА_2 в первинних документах, які стали підставою для формування позивачем даних податкового обліку в охоплений перевіркою період, виконано ймовірно іншими особами.

Крім того, на переконання Вінницької ОДПІ, господарські операції з придбання ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» контрольно-вимірювальних робіт та послуг із сервісного обслуговування телекомунікаційного обладнання в ТОВ «БФ «Укрбуд» здійснені за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2614173,00 грн., у тому числі 1742782,00 грн. за основним платежем та 871391,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3842069,00 грн., у тому числі 2561379,00 грн. за основним платежем та 1280690,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що виявлене контролюючим органом порушення в частині завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) та податкового кредиту з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «БФ «Укрбуд» знайшло своє підтвердження при судовому вирішенні спору, натомість формування ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» податкового кредиту за період із січня 2013 року по липень 2013 року на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу ТОВ «Алтаюр», відбулось у межах чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги повністю, суд апеляційної інстанції, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю. Зокрема, основною вимогою до первинного документа в контексті вирішення податкових спорів є його здатність до ідентифікації змісту посвідченої ним господарської операції та її учасників.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування, суд апеляційної інстанції з'ясував, що реальний характер господарських операцій з придбання позивачем контрольно-вимірювальних робіт та послуг із сервісного обслуговування телекомунікаційного обладнання в ТОВ «БФ «Укрбуд» підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи належним чином форменими копіями: замовлень; актів-здачі прийняття робіт (надання послуг), які містять чітке посилання на відповідний договір із зазначенням конкретних видів фактично наданих послуг та виконаних робіт; звітів виконавця, в яких чітко визначено на яких об'єктах проводились відповідні вимірювання, перелік конкретних показників, що підлягали вимірюванню, результати (параметри) вимірювання/сервісного обслуговування обладнання та регламентно-профілактичних робіт (в тому числі й числові показники у відповідних величинах вимірювання у формі таблиць); узагальнюючих висновків за результатами виконаних робіт; податкових накладних; банківських виписок; оборотно-сальдових відомостей; карток рахунку.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

При цьому, на переконання колегії суддів, суд апеляційної інстанції цілком об'єктивно не погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність економічної та ділової мети в господарських операціях з придбання позивачем спірних послуг у ТОВ «БФ «Укрбуд». Так, Вінницьким апеляційним адміністративним судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» є надання телекомунікаційних послуг населенню (кабельне телебачення та доступ до мережі Інтернет). Вказані послуги надаються виключно за допомогою розробленої, побудованої та зданої в експлуатацію гібридної мережі кабельного телебачення і передачі даних, яка є власністю позивача. Метою ж діяльності ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» є отримання сталого прибутку шляхом якісного надання відповідних послуг та подальший економічний розвиток, що обумовлює забезпечення безперебійності надання послуг, підвищення їх якості, збільшення кількості, уникнення випадків переривання надання послуг тощо.

Для підтримання мережі в належному (працездатному) стані, беручи до уваги унікальність створеної ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» гібридної мережі кабельного телебачення і передачі даних, яка не має аналогів в Україні, позивачу було економічно доцільно провести контрольно-вимірювальні, сервісні та регламентно-профілактичні роботи, аніж очікувати збоїв та пошкоджень в роботі мережі. Здійснені роботи, в свою чергу, надали можливість ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» зрозуміти, яким потенційним ресурсом володіє мережа та які вдосконалення слід провести, щоб вийти на новий рівень якості надання послуг. Як результат отримання оспорюваних послуг, відбувається економічний розвиток позивача та постійне збільшення кола клієнтів.

Наведені дії відповідають також вимогам ст. 6 Закону України «Про телекомунікацію», яка визначає збільшення обсягів телекомунікаційних послуг, їх переліку, утворення нових робочих місць та впровадження новітніх технологій як фундаментальні принципи діяльності у сфері телекомунікації.

Щодо господарських операцій з придбання ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» обладнання в ТОВ «Алтаюр», то суд апеляційної інстанції правильно погодився з доводами суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи (видаткові накладні, податкові накладні, рахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти здачі-прийняття робіт, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості, картки рахунку) підтверджують здійснення господарських операцій між сторонами, а також те, що ці операції спричинили реальні зміни майнового стану платника.

Податковий орган, у свою чергу, стверджуючи про відсутність у позивача реальних господарських операцій з цим постачальником, не заперечує того факту, що внаслідок спірних операцій змінився майновий стан ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» - він отримав обладнання, яке використано для власних виробничих потреб, про що свідчать подані платником копії актів прийняття-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів. Ці факти відповідач визнає та не спростовує.

Посилання ж Вінницької ОДПІ на висновки почеркознавчих досліджень ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» від 15.05.2014 року №281 та від 10.12.2013 року №936 обґрунтовано відхилено попередніми судовими інстанціями.

Так, за правилами ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не може брати до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У даному випадку висновки почеркознавчих досліджень, на які посилається відповідач, не є висновками експерта в розумінні ст. 82 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не можуть вважатись належними доказами згідно зі ст. 70 цього Кодексу.

Більш того, як пояснила представник Вінницької ОДПІ під час касаційного вирішення спору, кримінальне провадження за фактом службового підроблення службовими особами ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест», яке полягало у внесенні в період з січня 2012 року по липень 2013 року до офіційних документів - податкових декларацій з податку на прибуток та з податку на додану вартість завідомо неправдивих відомостей щодо господарських операцій з ТОВ «БФ «Укрбуд» та ТОВ «Алтаюр», закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, зокрема суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про доведеність ТОВ «Телерадіокомпанія «Еверест» реального характеру оспорюваних господарських операцій.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправними й скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун