Справа № 419/3571/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мартинюк В. Б.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №419/3571/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ястребової Л.В.,

суддів: Компанієць І.Д., Сухарьок М.Г.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 лютого 2017 року у справі № 419/3571/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про визнання рішення протиправним, скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугою років та зобов'язання призначення пенсії за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправним і скасування розпорядження начальника Управління про відмову в призначенні пенсії від 01.11.2016 року та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII з часу звернення, тобто з 26.10.2016 року виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленного за 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією (а.с. 2-11).

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 люттого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області, щодо відмови в задоволенні заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 за вислугу років, відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» протиправними.

Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 01.11.2016 р. (розпорядження начальника Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про відмову в призначенні пенсії від 01.11.2016 р.).

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за вислугу років, відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ з часу звернення, тобто з 26.10.2016 р., виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням на пенсію (а.с. 45-47).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано до спірних правовідносин норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, оскільки під час звернення позивача із заявою про призначення пенсії до Управління (26.10.2016 року) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. На переконання апелянта, ст.. 50-1 Закону №1789-ХІІ (на підставі якої позивач просила призначити їй пенсію) втратила чинність, а тому немає законних підстав для скасування розпорядження Управління, оскільки вказане розпорядження є правомірним та таким, що ґрунтується на Законі. Крім того, апелянт посилається на п. 7 ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, а в даному випадку, вислуга років позивача складає 20 років 04 місяці 08 днів, що позбавляє позивача права у даний час піти на пенсію за вислугу років (а.с. 49).

Під час апеляційного розгляду позивач заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Представник відповідача до суду не прибув.

За правилами частини першої ст.. 195 кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої,апеляційної інстанції та підтверджується копією трудової книжки БТ-І № 3229399 від 06.04.1981 року та копією довідки Прокуратури Луганської області від 26.10.2016 року № 11/185вих-16, працювала, зокрема:

- з 19.06.1996 року по 02.09.2002 року в органах внутрішніх справ;

- з 03.09.2002 року по 21.11.2005 року на посаді помічника прокурора Новоайдарськогорайону Луганської області;

- з 22.11.2005 року по 08.08.2013 року - слідчий прокуратури Новоайдарськогорайону Луганської області;

- з 09.10.2013 року по 14.10.2014 року - слідчий в особово важливих справах другого слідчого відділу управління прокуратури Луганської області;

- з 15.10.2014 року по 15.07.2015 року - старший прокурор прокуратури Новоайдарськогорайону Луганської області;

- з 16.07.2015 року по 14.12.2015 року - прокурор прокуратури Новоайдарськогорайону Луганської області;

- з 15.12.2015 року і на даний час - прокурор Новоайдарського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області (а.с. 12-13, 14-17).

26 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із завою про призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ (а.с. 30). Відповідачем, 01 листопада 2016 року прийнято розпорядження про відмову в призначенні пенсії.

Приймаючи вищезазначене розпорядження, відповідач зазначив, що станом на 26.10.2016 року (день звернення за пенсією) загальний стаж позивача за вислугу років складає 20 років 04 місяці 08 днів, в той час, як п. 7 ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Крім того, відповідач зазначив, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначається відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має необхідний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, а розпорядження відповідача є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалось вище, позивач звернулась до відповідача із завою про призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ.

В свою чергу відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні її пенсії послався на ту обставину, що ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (на підставі якої позивач просила призначити їй пенсію) втратила чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закон України «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Крім того, відповідач послався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого, з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, на підставі положень Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про державну службу», зазначивши, при цьому, що на підставі вищезазначеної норми пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами з 01 червня 2015 року не призначаються.

Колегія суддів зазначає, що зазначене рішення є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

Так, 15 липня 2015 року набрав силу Закон України «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до пп. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII, визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, приписи ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 р.

Тобто, з 15.07.2015 р. статтею 86 Закону № 1697-VII визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на положення ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, які втратили силу.

Враховуючи, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 26.10.2016 року, питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час статті 86 Закону № 1697-VII, а не Закону № 1789-ХІІ.

Частина 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії (26.10.2016 року)), надає право прокурорам, які мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, то вирішальним у даному спорі є перевірка наявності відповідного стажу у позивача для призначення пенсії за ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», тобто не менше 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, як передбачено вказаною законодавчою нормою.

Разом з тим, як зазначає сам позивач у адміністративному позові, станом на 26.10.2016 року у нього наявний стаж роботи 20 рік 04 місяці 08 днів, а з довідки від 20.10.2016 року № 11/962 видно, що стаж роботи останнього в органах прокуратури станом на 26 жовтня 2016 року складає 14 років 01 місяць 24 дні ( а.с. 3,12).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення йому пенсії за вислугу років на підставі положень ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Крім того, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки зазначений закон не скасовано, його положення (щодо даних правовідносин) не визнано неконституційними, до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, прийнято не було, то з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складений 29 березня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області - задовольнити.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 лютого 2017 року у справі № 419/3571/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про визнання рішення протиправним, скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугою років та зобов'язання призначення пенсії за вислугу років - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок