Справа № 759/14705/16-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Мєзєнцев Є.І., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.17р. у справі №759/14705/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.17р. адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві на користь Позивача невиплачену частину допомоги на поховання у розмірі щомісячної суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, встановленому на день смерті одержувача цієї допомоги, у розмірі 949 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач-3 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що сума виплаченої померлій пенсії за квітень вважається переплатою, у зв'язку з чим така виплата зарахована як частина із сум коштів, що призначаються для виплати допомоги на поховання.

Заслухавши суддю-доповідача, Позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача-3, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 (мати Позивача) рішенням УПСЗН Святошинської РДА відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» була призначена допомога з 07.11.12р. безстроково, розмір якої з 01.12.13р. складав 949 грн. (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.03.16р. серії НОМЕР_2.

Матеріали справи свідчать, що похованням ОСОБА_3 займався її син ОСОБА_2, що підтверджується договором на надання додаткових ритуальних послуг та 31.03.16., договором-замовленням № 10.289П на організацію та проведення поховання, довідкою від 01.04.16 р. про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва (а.с. 13, 14, 16, 17).

З 01.05.16р. виплата ОСОБА_3 допомоги припинена по причині її смерті на підставі повідомлення Відділу державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві, яке надійшло до КМЦНЗСВ 04.04.16р. (а.с. 19).

Позивач звертався до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат із заявами про виплату йому на підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» соціальної допомоги в розмірі двомісячної суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, встановленому на день смерті одержувача цієї допомоги.

За результатами розгляду заяв, відповідач-2 повідомив Позивача про те, що йому у червні 2016 року була виплачена соціальна допомога у розмірі 949 грн. Що стосується іншої частини соціальної допомоги у розмірі 949 грн. повідомив, що померлій була нарахована щомісячна допомога за квітень 2016 р., отже має місце переплата вказаної допомоги, а тому шляхом взаєморозрахунку вважається що має місце повна виплата Позивачу допомоги на поховання у подвійному розмірі.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено отримання Позивачем суми соціальної допомоги у розмірі 949 грн. у квітні місяці 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову, однак вважає, що постанова підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат, виходячи з наступного.

Закон України від 18.05.04р. № 1727-IV «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» визначає правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а також надання державної соціальної допомоги на догляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону, у разі смерті одержувача державної соціальної допомоги особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, встановленому на день смерті одержувача цієї допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.05р. № 261 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд.

За змістом п.п.40 та 41 Порядку, у разі смерті одержувача соціальної допомоги особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної суми соціальної допомоги, призначеної на день смерті одержувача такої допомоги.

Для оформлення допомоги на поховання осіб, зазначених у пункті 5 цього Порядку, до органів праці та соціального захисту населення подається заява та довідка про смерть, видана державними органами реєстрації актів цивільного стану.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що виплата допомоги у зазначеному розмірі особам, які здійснили поховання має обов'язковий характер та не ставиться у залежність від будь-яких обставин, що пов'язані з іншими виплатами допомоги одержувачу такої допомоги при його житті. При цьому, отримання допомоги на поховання здійснюється у певній процедурі; механізму виплати такої допомоги, як-то проведення взаємозаліку, чинним законодавством не передбачено.

Викладеним спростовуються доводи апелянта з цього приводу.

З матеріалів справи вбачається, що УПСЗН Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації була нарахована на користь Позивача допомога у розмірі двомісячної суми соціальної допомоги відповідно до вимог п.п.40, 41 Порядку, однак виплата допомоги мала місце в однократному розмірі - в сумі 949 грн. Таким чином, судом вірно зроблено висновок про те, що підлягає стягненню фактично нарахована, проте недовиплачена Позивачу сума допомоги у розмірі 949 грн.

Так, відповідно до п. 39 Порядку, виплата соціальної допомоги особам, зазначеним у пункті 5 цього Порядку, допомоги на догляд особам, зазначеним у підпунктах 4 і 5 пункту 13 цього Порядку, здійснюється Пенсійним фондом України. Витрати Пенсійного фонду України, пов'язані з виплатою соціальної допомоги і допомоги на догляд та їх доставкою, компенсуються з державного бюджету за рахунок коштів, які передбачаються Пенсійному фонду України на виплату пенсії і допомоги, призначених за різними пенсійними програмами.

Пунктом 43 Порядку передбачено, що витрати на виплату допомоги на поховання провадяться за рахунок джерел, з яких виплачувалась соціальна допомога.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушеного права та задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції невірно вирішено питання розподілу судових витрат шляхом стягнення солідарно з усіх відповідачів на користь Позивача судового збору у розмірі 551,21 грн.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, судові витрати компенсуються за рахунок відповідача - винної сторони - у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог, а тому такі витрати підлягають стягненню підлягає за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Приймаючи до уваги те, що у постанові суду першої інстанції помилковими є лише деякі з його висновків, а інші висновки є законними і обґрунтованими, колегія суддів дійшла висновку про скасування судового рішення у частині (щодо неправильно вирішеної частини позовних вимог) та ухвалення у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.17р. у справі №759/14705/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.17р. у справі №759/14705/16-а в частині розподілу судових витрат скасувати та у цій частині прийняти нову постанову, якою стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

У іншій частині постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.17р. у справі №759/14705/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Мєзєнцев Є.І.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений: 30.03.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Мєзєнцев Є.І.