Справа № 753/8463/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/8463/16 Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05.12.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком неправомірними; зобов'язання поновити позивачу виплату пенсії з 01.05.2015.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними в частині з 01.05.2015 по 11.03.2016 залишено без розгляду.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 позовні вимоги ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог за період 29.10.2015 по 11.03.2016 включно, направивши справу у вказаній частині до суду першої інстанції для продовження розгляду. У решті ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 залишено без змін.

Додатковою постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2016 адміністративний позов ОСОБА_2 в частині за період з 01.05.2015 по 28.10.2015 включно залишено без розгляду. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_2 пенсії з 29.10.2015 по 11.03.2016.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову постанову суду першої інстанції в частині залишення без розгляду адміністративного позову позивача за період з 01.05.2015 по 28.10.2015 включно скасовано та направлено справу, в цій частині, для продовження розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, позивач отримує пенсію за віком, яка обчислена за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 04.02.2015.

Позивач зазначив у позовній заяві, що виплата його пенсії припинена з 01.05.2015, у зв'язку з чим позивач звернувся до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва стосовно поновлення пенсії.

Листом № 179/Б-148 від 11.03.2016 пенсійний орган повідомив позивача про те, що у відповідності з нормами ст. 47 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016, особам (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій), осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. З цих підстав відсутні підстави для поновлення виплати пенсії за віком з 01.05.2015 (а.с. 9).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду для захисту свого права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 12 Закону № 213-VIII тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У п. 22 Закону № 911-VIII визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

У рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 Конституційний Суд України зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади.

При цьому гарантії незалежності суддів є необхідними умовами здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом, що встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів та мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені.

Аналогічні висновки викладені Конституційним Судом України в рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004, № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013.

Крім того, у рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 Конституційний Суд України підкреслив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів, однією з яких є належне матеріальне і соціальне забезпечення.

Таким чином, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що Закон № 213-VIII, на який посилається відповідач, прийнятий з відкладальною умовою про прийняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, яка не була виконана, що у відповідності до п. 5 Прикінцевих положень цього ж Закону тягне відсутність правових підстав для застосування обмежень до окремих категорій пенсій.

Крім того, колегія переглядає спірну постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги позивача. Пенсійний орган апеляційної скарги на додаткову постанову суду не подавав.

Щодо апеляційних вимог про скасування додаткової постанови в частині залишення без розгляду адміністративного позову за період з 01.05.2015 по 28.10.2016 і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки ухвалою, яка набрала законної сили (від 29.06.2016) позов за цей період залишено без розгляду.

Згідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В той же час, суд першої інстанції при ухваленні додаткової постанови не дотримався процесуальної форми судового рішення, оскільки після скасування ухвали суду від 29.06.2016 в частині суд повинен був ухвалити постанову по суті позовних вимог за період з за період 29.10.2015 по 11.03.2016, а не ухвалювати додаткове судове рішення.

За правилами статті 168 КАС України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 КАС України.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати (Постанова Пленуму Вищого вдміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі»).

Тобто, суд першої інстанції після направлення йому судом апеляційної інстанції справи, у зв'язку із скасуванням ухвали суду від 29.06.2016 в частині, для продовження розгляду, а саме для розгляду позовних вимог за період з 29.10.2015 по 11.03.2016 включно протиправно не прийняв основного рішення за вказаний період як того вимагають норми КАС України, а безпідставно ухвалив додаткову постанову.

Крім того, даною додатковою постановою, суд першої інстанції залишив без розгляду адміністративний позов за той період (01.05.2015 по 28.10.2015), який вже був вирішений у даній справі, та судове рішення з цього приводу набрало законної сили.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткову постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05.12.2016 скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними за період з 29.10.2015 по 11.03.2016 задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 29.10.2015 по 11.03.2016 - протиправними.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної за віком починаючи з 29.10.2015 по 11.03.2016.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 27.03.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.