Справа № 826/11385/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Глущенко Я.Б.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Старшини відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Усика Михайла Юрійовича, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії старшини відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України щодо адміністративного затримання ОСОБА_3;

- стягнути з відповідачів кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням та діями, а саме матеріальної шкоди у розмірі вартості квитка на рейс №415 «Київ-Мюнхен» у розмірі 2350,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року - скасовано та ухвалене нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії старшини відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України щодо адміністративного затримання ОСОБА_3, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у частині вирішення позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди - скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду Київського апеляційного адміністративного суду, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про необхідність з'ясування обставин, а саме: розміру понесених позивачем витрат на придбання авіаквитка; факту вжиття позивачем дій щодо відшкодування чи повернення коштів за придбання квитка авіакомпанією; факту використання електронного квитка для вильоту іншим рейсом. Суд касаційної інстанції також вказав на необхідність встановити у чому полягає моральна шкода і яким чином відповідачами її завдано.

Так, перегляду підлягає лише частина позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Судом апеляційної інстанції на адресу сторін неодноразово направлялись запити про витребування доказів (зокрема, №02.3-13/2242 від 14 квітня 2016 року, №826/11385/14/3890/2016 від 18 липня 2016 року).

У відповідь на зазначені запити Адміністрацією Державної прикордонної служби України надано відповіді (вих.. №0.14-5122/0/6-16 від 27 квітня 2016 року, вих.. №0.14-8871/0/6-16 від 28 липня 2016 року) у яких зазначено про відсутність додаткових доказів щодо фактичних обставин справи.

Позивачем надано клопотання про залучення доказів у справі (отримані судом апеляційної інстанції 21 квітня 2016 року, 25 квітня 2016 року, 25 липня 2016 року) до яких додані копії звернень до уповноважених суб'єктів щодо отримання додаткових доказів щодо фактичних обставин справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2014 року старшиною відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України Усиком М.Ю., на підставі ст.ст. 260-263 КУпАП, затримано позивача громадянина Німеччини ОСОБА_3, про що складено протокол про адміністративне затримання.

За наслідками зазначеного, начальником 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Сомом Артемом Олександровичем складено відносно позивача громадянина Німеччини ОСОБА_3 постанову у справі про адміністративне правопорушення № 072194 від 15 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення № 072194 від 15 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн скасована в судовому порядку постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі № 359/7639/14-а (рішення набрало законної сили), якою визнано протиправними дії начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітана Сома Артема Олександровича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Протиправність дії Старшини відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Усика Михайла Юрійовича з адміністративного затримання ОСОБА_3 встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року, залишеною у цій частині без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року.

Так, з метою подорожі за маршрутом Київ-Мюнхен позивач мав на меті скористатись квитком №858, придбаним 12 липня 2014 року на ім'я ОСОБА_3 вартістю 2350 грн.

Вартість квитка, дата придбання та ім'я пасажира підтверджуються листами Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» №01.3.2-02-34 від 04 травня 2016 року, №04.3-11-4302 від 10 червня 2016 року.

Зазначеними листами також підтверджується те, що квиток №858 не використовувався для перельоту, кошти за його придбання не повертались.

Для підтвердження витрат на придбання зазначеного квитка позивачем надано роздруківку «Выписка по вашим картам за период 11.07.2014 -13.07.2014», з якої вбачається, що 12 липня 2014 року о 12:19 картою для виплат НОМЕР_1 здійснено оплату операції «Авиа: FLYUIA.COM.KYIV» у розмірі 2350 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з наданих сторонами доказів можливо встановити: вартість квитка, дату оплати, особу на ім'я якої квиток придбано та те, що квиток №858 не використано.

Натомість, у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що саме громадянин Німеччини ОСОБА_3 за рахунок власних коштів здійснив оплату картою для виплат НОМЕР_1 саме за придбання квитка №858.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На неодноразові судові запити позивачем не надано підтвердження того, що саме громадянин Німеччини ОСОБА_3 за рахунок власних коштів здійснив оплату картою для виплат НОМЕР_1 саме за придбання квитка №858.

Крім того, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру внаслідок дій відповідача.

Так, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.03.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Т.Р. Вівдиченко,

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Глущенко Я.Б.