Справа № 133/6/17
Суддя: Слободяний О. Є.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/6/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Слободяного О.Є.

із секретарем Медик Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить:

- визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до адміністративного суду та поновити йому строк звернення до адміністративного суду;

визнати протиправною бездіяльність управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік;

- зобовязати управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на 05.05.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач посилається на те, що він є ветераном війни учасником бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком з 01.05.2016 року складає 1130 грн.. відтак розмір грошової допомоги до 5 травня повинен складати 5650 грн.

Зазначена допомога була йому виплачена у 2016 році в сумі 920 грн., недоплата становить 4730 грн. У звязку з порушенням його права на отримання зазначеної допомоги у повному розмірі він звернувся із заявою до відповідача, на яку отримав відповідь від 16.12.2016 року, що допомога йому виплачена відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі, встановленому постановою КМ України від 02.03.2016 року №141 920 грн.

Лише після отримання зазначеної відповіді позивачу стало відомо про незаконність відмови відповідача у донарахуванні та виплаті допомоги до 5 травня.

Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними, такими, що порушують його законні права, в тому числі передбачене законом право на соціальний захист.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю та пояснив, що він в 2016 році отримав кошти у сумі 920 грн. Лише у грудні 2016 року йому стало відомо від інших учасників АТО про те, що грошова допомога «до 5 травня» йому виплачена не в повному обсязі. Вважає, що зазначені ним причини пропуску строку звернення до суду є поважними, просить поновити зазначений строк та позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міждюбжетних відносин», пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Як учасник бойових дій ОСОБА_1 отримав у 2016 році 920 грн. відповідно до постанови КМ України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України.

Відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

У письмових запереченнях від 18.01.2017 року відповідач зазначив, що позивач ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня отримав 28.04.2016 року(а.с.16-17).

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії УБД № 078185 позивач ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 4).

28.04.2016 року позивачеві ОСОБА_1 була виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня у сумі 920 грн.

У грудні .2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача. в якій просив нарахувати та виплатити йому невиплачену частину допомоги до 5 травня у сумі 4730 грн. Листом від 16.12.2016 року за №1091 відповідач повідомив позивача про те, разова грошова допомога до 5 травня виплачена йому у розмірі, встановленому постановою КМ України від 02.03.2016 року №141 в сумі 920 грн.(а.с.5).

Суд вважає доведеним, що позивач дізнався про порушення свого права з листа відповідача від 16.12.2016 року за №1091 (а.с.5). Позовна заява була подана до суду 04.01.2017 року(а.с.1).

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду було пропущено з поважних причин, а тому позивачеві ОСОБА_1 слід поновити 6-місячний строк звернення до адміністративного суду.

Розмір виплаченої позивачеві допомоги до 5 травня в сумі 920 грн. відповідач обґрунтовує тим, що норми і положення ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Суд вважає, що вказані посилання представника відповідача є необґрунтованими, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними…При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону… з точки зору його відповідності Конституції і у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року N 367-XIV статтю 12 зазначеного Закону було доповнено новою частиною такого змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком".

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік

та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначена частина ст. 12 Закону була викладена в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року

№10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». При цьому Конституційний Суд України зазначив у своєму рішенні наступне:

«- положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ( 107-17 ), визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ( 107-17 ), визнаних неконституційними;

- Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене».

Відтак чинною є редакція ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 травня 2016 року 1130 гривень, відтак розмір грошової допомоги до 5 травня повинен складати 5650 грн.

Суд вважає, що відповідно до ст. 22 Конституції України відповідач не мав права зменшувати розмір виплат, передбачених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилання відповідача на ст. 95 Конституції України, на Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 та на постанову КМ України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» як на обґрунтування порушення ним прав позивача щодо отримання грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Ст. 95 Конституції України передбачає, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобовязана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості…. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України… Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, ст. 95 Конституції України в жодній мірі не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України щодо того, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вбачається, що рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, нормативно-правові акти відповідних органів державної влади мають видаватись на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно з якою учасникам бойових дій у 2016 році допомога до 5 травня виплачується у розмірі 920 грн., суперечить ст. 22 Конституції України та чинній редакції ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Європейський Суд з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) у п. 23 свого рішення зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. У зв'язку з цим Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та ЗУ Про Державний бюджет на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань Тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на отримання грошового забезпечення не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що ст. 22 Конституції України є нормою прямої дії, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання грошової допомоги «до 5 травня» не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Суд вважає необхідним застосувати ст. 22 Конституції України як норму прямої дії та позовні вимоги задовольнити повністю.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, та вимогам ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якими щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 21, 22 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 6-місячний строк звернення до адміністративного суду.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік.

Зобовязати Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області. здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком за 2016 рік, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на 05.05.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайсуд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Секретар

Дата документу 20.03.2017