Справа № 824/43/17-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/43/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді : Дембіцького П.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання : Антонюк А.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бурлака Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції України в Чернівецькій області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 29.09.2016 року 155о/с та наказ від 09.03.2017 року № 37 о/с;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 30 вересня 2016 року та звернути до негайного виконання;

3) стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 22420,00 грн., за час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць звернути до негайного виконання. (а.с. 180).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 155 о/с від 29.09.2016 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Наказ про звільнення позивача прийнятий на підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області від 27.09.2016 року № 1044 «Про покарання», який в свою чергу ґрунтувався на наказі ГУНП в Чернівецькі області від 17.09.2016 року № 996 «Про призначення та проведення службового розслідування».

У ході службового розслідування комісія встановила факт, що 16.09.2016 року поліцейськими УВБ в Чернівецькій області ДВБ НП України спільно з ВІОС УКЗ ГУНП області у неправомірних діях було викрито начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1, якого було затримано військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону Західного регіону України, як особу підозрювану у вчиненні злочину, і який, за даним органу досудового розслідування, отримав неправомірну вигоду від особи, яка проходила в нього за матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог статті18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ст. ст. 22, 24 Законом України «Про запобігання корупції», Присяги працівника поліції, професійної та службової етики, що дають підстави вважати, що дії ОСОБА_1 є протизаконні, носять дискредитуючий характер та не сумісні з проходженням ним служби у поліції.

Позивач вважає наказ про своє звільнення від 29.09.2016 року №155о/с та від 09.03.2017 року № 37 о/с - незаконними, які ґрунтуються на висновках комісії, які є також незаконним. Зокрема комісія, яка проводила службове розслідування встановила, що позивач винний та порушив ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ст.ст. 22,24 Законом України «Про запобігання корупції», Присягу працівника поліції, делегувала на себе функції суду та допустила порушення принципу основ кримінального процесу - презумпцію невинуватості.

За таких обставин позивач вважає, що відсутні підстави для його звільнення та просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надавши пояснення за змістом обставин які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що позивач звільнений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів службового розслідування та наказу начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 1044 від 27.09.2016 року, в зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національній поліції України.

Реалізуючи наказ № 1044 від 27.09.2016 року, начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видано Наказ № 155 о/с від 29.09.2016 року «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Крім того, представника відповідача зазначив, що у ході судового розгляду справи на підставі матеріалів наданих позивачем було встановлено, що на день звільнення - ОСОБА_1 знаходився на лікарняному. У зв'язку з вказаними обставинами, начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видано 09.03.2017 року Наказ № 37 о/с «По особовому складу», яким внесено зміни в Наказ ГУНП в Чернівецькій області від 29.09.2016 року № 155 о/с в частині звільнення ОСОБА_1: ОСОБА_1, цифри "30.09.2016" змінити цифрами "03.10.2016", тобто позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

У судовому засіданні представник відповідача з урахуванням заперечень та письмових доказів у задоволенні позову просив суд відмовити. (а.с. 175, 181-184).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, маючи вищу освіту з 27.07.2009 року по 30.09.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України Чернівецької області, а в подальшому в Головному Управлінні Національної поліції в Чернівецькій області на різних офіцерських посадах.

Так, капітан поліції ОСОБА_1 із 01.09.2016 року по 30.09.2016 року проходив службу на посаді начальника слідчого відділення Глибоцького ВП Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області. (а.с. 87-93, 150).

27.08.2016 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000084 за частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України стосовно отримання начальником слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області неправомірної вигоди у розмірі 500 Євро за повернення громадянину ОСОБА_4 транспортного засобу - мікроавтобуса «Опель Віваро», який було вилучено працівниками Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП України у Чернівецькій області. (а.с.34-39).

17.09.2016 року Прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_1 оголошено про підозру в одержанні службовою особою, що займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини 3 статті 368 Кримінального кодексу України. (а.с.50).

17.09.2016 року наказом начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 996 прийнято рішення про проведення службового розслідування за фактом одержання капітаном поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди.

За наслідками службового розслідування складено висновок, який затверджено 27 вересня 2016 року. З урахуванням службового розслідування, комісією встановлено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, такими, що підтвердились. За порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, Присяги поліцейського, керуючись статтями 2,7,8,12,14 вказаного Статуту, капітана поліції ОСОБА_1 начальник слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, звільнити зі служби. (а.с. 137, 131-16).

27.09.2016 року наказом начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 1044 прийнято рішення "Про покарання" зокрема: за порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, Присяги поліцейського, керуючись статтями 2,7,8,12,14 вказаного Статуту, капітана поліції ОСОБА_1 начальник слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, звільнити зі служби та інші. (а.с. 157-158).

29.09.2016 року Наказом начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 155 о/с від 29.09.2016 року по особовому складу відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області звільнено зі служби в поліції з 30.09.2016 року. (а.с.15).

09.03.2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видано Наказ № 37 о/с «По особовому складу», яким внесено зміни в наказ ГУНП в Чернівецькій області від 29.09.2016 року № 155 о/с в частині звільнення ОСОБА_1: ОСОБА_1, цифри 30.09.2016 змінити цифрами 03.10.2016 року, тобто слід вважати, що позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). (а.с. 175).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1, 3, 4 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно частини 1 статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 9 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901-VIII від 23.12.2015 року, (який набрав чинності з 28.12.2015 року), встановлено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006 року.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до частини 1 статті 1, частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна-дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок-невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно частин 1, 2, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Використовуючи свої повноваження, встановлені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, МВС України своїм наказом № 230 від 12.03.2013 року затвердило Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Інструкція № 230 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за N 541/23073.

Відповідно до пункту 1, підпунктів 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2, пунктів 2.5, 2.6 Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

- невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю;

- реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення;

- повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Судом встановлено, що 16.09.2016 року поліцейськими УВБ в Чернівецькій області ДВБ НА України, спільно з ВІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області у неправомірних діях було викрито ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, якого цого ж дня було затримано військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону Західного регіону України, як особу, підозрювану у вчиненні злочину, який за даними органу досудового розслідування отримав неправомірну вигоду від особи, яка проходила у нього за матеріалами кримінального правадження.

17.09.2016 року начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецької області прийнято наказ № 996 від 17.09.2016 року «Про призначення та проведення службового розслідування » стосовно ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Працівниками УКЗ ГУ НП в Чернівецькій області проведено службове розслідування за результатами якого складено висновок службового розслідування від 27.09.2016 року за фактом відкриття кримінального провадження № 0000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України відносно ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Інструкції № 230 початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Висновок за результатами службового розслідування затверджений начальником ГУ НП в Чернівецькій області 27.09.2016 року.

Висновком службового розслідування від 27.09.2016 року встановлено, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування підтвердились, за порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006 року, Присяги поліцейського, капітана поліції ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Відповідно до частин 5, 6, 8, 9, 10, 15 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно пункту 5.4 Інструкції № 230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При проведені службового розслідування позивач відмовився від надання письмового пояснення на підставі статті 63 Конституції України.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи 29.09.2016 року наказом начальника ГУ НП в Чернівецькій області № 155 о/с від 29.09.2016 року по особовому складу, відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області звільнено зі служби в поліції з 30.09.2016 року.

09.03.2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видано Наказ № 37 о/с «По особовому складу», яким внесено зміни в наказ ГУНП в Чернівецькій області від 29.09.2016 року № 155 о/с в частині звільнення ОСОБА_1: ОСОБА_1, цифри 30.09.2016 року змінити цифрами 03.10.2016 року, тобто слід вважати, що позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд при вирішенні спору приходить до висновку, що відповідач при прийняті оскаржуваного наказу повністю врахував тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 цього ж Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про запобігання корупції» загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою

основою для кодексів чи стандартів професійної етики.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

Згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами на яких поширюються дія цього Закону є поліцейські.

Наказом МВС України № 326 від 28.04.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 778/28908 затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Згідно частини 2 розділу 1 Правил № 326 встановлено, що ці Правила як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівників МВС принципи етики, якими є: служіння державі і суспільству; гідна поведінка; доброчесність; лояльність; політична нейтральність; прозорість і підзвітність; сумлінність.

Згідно частин 2, 3 розділу 2 Правил № 326 встановлено, що гідна поведінка: повага до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами; недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Доброчесність: спрямованість дій на захист публічних інтересів, пріоритет загального блага громадян над особистими, приватними або корпоративними інтересами; неприпустимість використання державного майна в особистих цілях; недопущення конфлікту між публічними й особистими інтересами; нерозголошення та невикористання інформації, що стала відома у зв'язку з виконанням працівниками МВС своїх обов'язків, у тому числі після припинення своєї діяльності (крім випадків, установлених законом); недопущення надання будь-яких переваг і виявлення прихильності до окремих фізичних та юридичних осіб, політичних партій, громадських і релігійних організацій.

Дослідження змісту наведених норм Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, співставлення висновків за результатами такого дослідження із матеріалами та висновком службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження № 0000084 за частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України дає суду підстави вважати, що позивач своїми діями, які встановлені та зафіксовані матеріалами службового розслідування дискредитував діяльність поліції, підірвав її авторитет у суспільстві, грубо порушив вимоги вищевказаних Законів та нормативних актів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_1 визнав той факт, що його дії, як начальника слідчого відділу не відповідали вимогам присяги, мали наявність не дотримання вимог статуту, Закону України "Про національну поліцію" та інших Законів, нормативно правових актів.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні не навели та не надали достатніх доказів на підставі яких можна було би зробити висновок про неправомірність висновку службового розслідування.

Невідповідність частини 3 статті 368 КК України вказаної у висновку службового розслідування, частині статті 368 КК України вказаної в повідомленні про підозру від 17 вересня 2016 року, врученого позивачу, не може слугувати підставою для визнання такого висновку неправомірним та таким, що не відповідає дійсним обставинам надзвичайної події, яка стала предметом службового розслідування. (а.с. 55-56).

З цього приводу суд зазначає, що порушення допущене капітаном поліції начальником слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області мотрюк І.С. підтверджуються матеріалами справи, зокрема: матеріалами наданими Військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону - копією витягу з ЄРДР від 27.08.2016 року про внесення до ЄРДР заяви повідомлення щодо правопорушення про те, що начальник слідчого відділення Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області вимагає у гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 500 Євро за повернення транспортного засобу. Орган досудового розслідування Військова прокуратура Чернівецького гарнізону, а також протоколом огляду місця події від 16 вересня 2016 року, який розпочато о 21 год.06 хв., із змісту, якого видно, що у ОСОБА_1 вилучено грошові кошти в сумі 1000 Євро (одна тисяча), показами свідка ОСОБА_4, а також матеріалами службового розслідування, проведеного ГУНП в Чернівецькій області. (а.с. 31-49; 129-158).

З цього приводу суд зазначає, що відповідач при прийняті оскаржуваного наказу № 155 о/с від 29.09.2016 року та наказу № 37 о/с від 09.03.2017 року повністю врахував всі обставини події, встановлені при проведені службового розслідування, наявність кримінального провадження та врученого письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, правомірно прийняв рішення про неможливість подальшого перебування позивача на службі в Національній поліції України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу № 155 о/с від 29.09.2016 року та наказу № 37 о/с від 09.03.2017 року про звільнення ОСОБА_1

Також, суд зазначає, що відповідно в похідному порядку не підлягають задоволенню позовні вимоги в яких позивач просить поновити його на службі в Національній поліції на посаді начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення позивача і його представника про те, що відповідач при прийняті наказів про його звільнення порушив презумпцію невинуватості позивача, оскільки відсутнє рішення суду яким доведена вина позивача у вчиненні кримінального правопорушення, так як висновком службового розслідування встановлені дії позивача, які свідчать про грубе порушення ним службової дисципліни, внаслідок чого настали негативні наслідки.

З урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та недоведений. Позиція позивача, спростована у ході розгляду справи письмовими доказами, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім проявам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, зазначених критеріїв.

Згідно частини першої статті 11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правомірність своїх дій.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 29.09.2016 року 155о/с та наказу від 09.03.2017 року № 37 о/с про звільнення, поновлення на посаді начальника слідчого відділення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є таким, що не підлягає задоволенню.

Із врахуванням наведеного повно, всебічно та об'єктивно дослідивши докази по справі, суд робить висновок, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 24 березня 2017 р. протягом п'яти робочих днів.