Справа № 766/16829/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/16829/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення (протокол № 214 від 06.12.2016 року) Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії позивачу по довідках № 59 від 30.06.2015 року та № 16 від 01.02.2011 року, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, з урахуванням інших виплат та виплати грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів при виході на пенсію, починаючи з 01.12.2010 року, та з урахуванням ст. 37 Закону України «Про державну службу» (норма, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) 86% від заробітку (доходу).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2017 року заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, викладене в протоколі № 214 від 06.12.2016 року, щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням інших виплат, які складаються із індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні провести перерахунок та виплату позивачу пенсії по довідці № 59 від 30.06.2015 року, яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, починаючи з 01.12.2016 року з урахуванням ст. 37 Закону України «Про державну службу» - 86% від заробітку (доходу), норма, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.11.2008 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

02.12.2016 року позивач звернулась до УПФУ в м. Херсоні із заявою про проведення їй перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, на підставі довідки від 30.06.2015 року № 59, виданої ГУ ПФУ в Херсонській області.

Рішенням УПФУ в м. Херсоні, що оформлено протоколом № 214 від 06.12.2016 року, позивачу відмовлено у проведенні наведеного перерахунку пенсії, посилаючись на те, що на теперішній час жодним законодавчим актом не передбачено проведення перерахунків пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримані позивачем суми виплат матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, повинні були бути враховані відповідачем в заробіток (дохід) позивача для обчислення її пенсії у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Доводи апелянта про те, що матеріальна допомога, суми індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, у той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинних та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним судом України, зокрема, у рішеннях № 21-430а11 від 20.02.2012 року, № 21-125а13 від 14.05.2013 року, № 21-97а13 від 28.05.2013 року, № 21-350а13 від 06.11.2013 року, № 21-3а14 від 04.03.2014 року, № 21-314а14 від 16.09.2014 року.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 та цим Законом не передбачені будь-які перерахунки пенсій, а тому, на думку апелянта, відсутні і підстави для перерахунки пенсії позивача, оскільки фактичні обставини даної справи не свідчать про спір між сторонами стосовно наявності у позивача права на здійснення перерахунку її пенсії з підстав, визначених цим Законом. За суттю позовних вимог позивача остання просить поновити своє порушене відповідачем право на отримання пенсії в розмірі, який повинен бути визначений саме на момент призначення їй пенсії із заробітної плати з урахуванням таких її складових, як матеріальна допомога, індексація заробітної плати.

Що стосується посилань апелянта на те, що при вирушенні спірного питання судом першої інстанції помилково не були враховані положення ст. 99 КАС України щодо строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, в даному випадку судом першої інстанції задоволені вимоги позивача з 01.12.2016 року, тобто, з урахуванням дати звернення позивача з даним позовом - 15.12.2016 року, не виходячи за межі строку, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України - шестимісячного строку.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець