Справа № 813/1826/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р. Справа № 876/500/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Україна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Львівське ОВ ФСЗІ) звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-контакт» (далі ТзОВ «Електро-контакт»), в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 1 014 981,16 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що згідно із ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов»язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідачем не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році у кількості 13 осіб. У зв»язку з цим, до нього застосовано адміністративно-господарські санкції в сумі 994 105,06 грн. Оскільки ТзОВ «Електроконтакт Україна» у терміни встановлені чинним законодавством не сплатило адміністративно-господарських санкцій, то позивачем нарахована пеня в сумі 20 876,10 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Львівське ОВ ФСЗІ оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «Електроконтакт-Україна» зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1, тому юридична адреса підприємства: Львівська обл., м. Перемишляни, вул. Топольна 1. Але, фактично підприємство організаційно складається із двох виробничих підрозділів, які функціонують у м. Перемишляни та м. Золочів Львівської області.

27.02.2016 року ТзОВ «Електроконтакт-Україна» надіслано звіт 10- ІІІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та подано звіти 3-ПН до Золочівського районного центру зайнятості та Перемишлянського районного центру зайнятості з інформацією про створені вакансії для інвалідів.

Позивач у своєму позові посилається на даний звіт і стверджує, що ТзОВ «Електроконтакт-Україна» не виконало норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 13 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача становить 76 469,62 грн. Згідно з розрахунком позивача сума адміністративно-господарських санкцій становить 994 105,06 грн.

Позивачем у розрахунку заборгованості визначено, що оскільки відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції до 15.04.2016 року, позивачем нараховано пеню за порушення термінів сплати за період з 16.04.2016 року по 20.05.2016 року (35 днів) в сумі 20 876,10 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 1 014 981,16 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжито усіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нормативу робочих місць, тому немає підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов»язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно: - розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; - здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи видно, що у 2015 року було створено 10 додаткових робочих місць для інвалідів у Золочівському виробничому підрозділі ТзОВ «Електроконтакт-Україна» про що був поданий звіт за формою 3-ПН, який зареєстрований у Золочівському районному центрі зайнятості, та 5 додаткових робочих місць для інвалідів у Перемишлянському виробничому підрозділі ТзОВ «Електроконтакт-Україна», про що був теж поданий звіт за формою 3-ПН, який зареєстрований у Перемишлянському районному центрі зайнятості.

При поданні звітів до центру зайнятості Підприємство зазначило про наявні для інвалідів вакансії, то на нього не може покладатись відповідальність за не направлення уповноваженим органом необхідної кількості інвалідів.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем вжито усіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нормативу робочих місць, тому немає підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу щодо працевлаштування інвалідів, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі №813/1826/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Т.І. Шинкар

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.03.2017 року.