Справа № 810/4089/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року № 810/4089/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна служба України з безпеки на транспорті (далі також - позивач або Укртрансбезпека) з позовом до ОСОБА_1 (далі також - відповідач) про стягнення на користь позивача 4910,18 грн., що еквівалентно 178,20 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 13.07.2016, у дохід Державного бюджету України (отримувач: УК у м. Івано-Франківську, 22160100 р/р 0002, УДКСУ у м. Івано-Франківську, МФО 836014, , призначення платежу 22160100).

Позовні вимоги мотивовані несплатою відповідачем у добровільному порядку нарахованої плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в загальному розмірі 178,20 євро, що станом на день проведення розрахунку 13.07.2016 складає 4910,18 грн., яку позивач просить стягнути у примусовому порядку.

Відповідач правом на подання письмових заперечень проти адміністративного позову не скористався.

У судове засідання, призначене на 28.02.2017, з'явився представник позивача, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання по справі 28.02.2017 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, поштова кореспонденція, направлена відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, повернулась із відміткою оператора поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Крім цього, судом вжито заходи щодо встановлення місця проживання (перебування) відповідача, а саме направлено запит від 09.02.2017 до Відділу адресно-довідкової роботи Управління міграційної служби України у Київській області. На вказаний запит надано довідку, з якої вбачається, що місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Враховуючи вищевказане, а також відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Присутній у судовому засіданні 28.02.2017 представник позивача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що відповідач у справі належним чином проінформований про дату, час і місце судового розгляду, на підставі заявленого клопотання представника позивача, протокольною ухвалою суду від 28.02.2017 було постановлено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/4089/16 у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області на автомобільній дорозі Н09 Мукачево-Львів (337 км + 900 м) був проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу - автомобіля RENAULT, модель PREMIUM 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KAISER, модель S 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, які належать ОСОБА_1.

За результатами габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області було складено довідку від 13.07.2016 (а.с.12) та акт від 13.07.2016 №0001632 (а.с.11), у яких зафіксовано перевищення вказаними транспортними засобами нормативних параметрів.

Як вбачається зі змісту вказаних документів, під час проведення контролю позивачем зафіксовано перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових обмежень, а саме: відповідачем було здійснено перевезення вантажу, при якому фактичне осьове навантаження на строєну вісь становило 25,95 тонн, у той час як допустимою нормою є 22,00 тонни.

На підставі довідки від 13.07.2016 та акта від 13.07.2016 №0001632 Управлінням Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №22 від 13.07.2016, яким відповідачеві було визначено плату за проїзд у розмірі 178,20 євро (а.с.13).

Вказані акт та розрахунок були складені у присутності водія транспортного засобу, який належить ОСОБА_1, а саме, у присутності ОСОБА_2, про що свідчить підпис останнього у зазначених документах.

Судом також з'ясовано, що не погоджуючись з діями посадових осіб Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області щодо акту та довідки, а також з розрахунком №22 від 13.07.2016, яким відповідачеві визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 178,20 євро, а також актом №0001632 від 13.07.2016 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Обухівського районного суду Київської області.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2016 у справі №372/2812/16-а, яка набрала законної сили, за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним і скасування акту та розрахунку, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Несплата відповідачем у добровільному порядку нарахованої плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 178,20 євро стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у частині другій даної статті) також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1993 №1094.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

У свою чергу, згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 6 Правил №30 дозвіл видається:

- департаментом Державтоінспекції МВС - у разі виїзду за межі України або в'їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами;

- департаментом Державтоінспекції МВС або управліннями (відділами) Державтоінспекції головних управлінь (управлінь) МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями;

- міськими або районними підрозділами Державтоінспекції - якщо маршрут проходить у межах міста, району.

Порядок отримання дозволу визначений пунктами 31-38 Правил №30.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Як зазначено вище, під час здійснення позивачем габаритно-вагового контролю транспортних засобів ОСОБА_1 було встановлено перевищення нормативно допустимого осьового навантаження транспортного засобу, рух якого дозволяється без отримання спеціального дозволу.

Так, зокрема, в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових парламентів №0001632 від 13.07.2016 зазначено, що відповідачем було здійснено перевезення вантажу, при якому фактичне осьове навантаження на строєну вісь становило 25,95 тонн, при граничній допустимій нормі 22,00 тонни.

Згідно з пунктом 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 30 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до пункту 311 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Як вбачається з розрахунку №22 від 13.07.2016, Управлінням Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області відповідачеві було визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування у розмірі 178,20 євро.

Відповідно до абзацу 2 пункту 27 Порядку №879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку, а саме, 13.07.2016, курс гривні до євро становив 2755,4373 грн. за 100 євро.

Таким чином, сума 178,20 євро станом на 13.07.2016 за офіційним курсом гривні до іноземної валюти складає 4910,18 грн.

Згідно з абзацом 3 пункту 311 Порядку № 879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Крім цього, пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Доказів сплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 4910,18 грн. або доказів оскарження розрахунку №22 від 13.07.2016 матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, не сплачена перевізником-власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: 08700, АДРЕСА_2) 4910,18 (чотири тисячі дев'ятсот десять грн. 18 коп.), що еквівалентно 178,20 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 13.07.2016, у дохід Державного бюджету України (отримувач: УК у м. Івано-Франківську, 22160100 р/р 0002, УДКСУ у м. Івано-Франківську, МФО 836014, , призначення платежу 22160100).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.