Справа № 359/7626/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 березня 2017 року м. Київ К/800/8784/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,

встановив :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та зобов'язано відповідача провести ОСОБА_1 обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 27 та частин 1,2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2013-2015 роки в сумі 3263,44 грн, тобто за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, починаючи з 06 вересня 2016 року.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бориспільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та з 01 січня 2008 року отримував пенсію за вислугу років, призначену йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

06 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести обчислення, нарахування та виплату йому пенсії за віком, призначеної замість пенсії за вислугу років, із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому по Україні за 2013-2015 роки в сумі 3263,44 грн відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV. Однак відповідач, листом № 9326/03 від 21 вересня 2016 року, посилаючись на частину 3 статті 45 Закону № 1058-IV повідомив позивача, що застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2007 рік, водночас, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відсутні.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV він звернувся вперше. Відтак, при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, а не частини третьої статті 45 Закону № 2262-XII.

Частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону № 1058-ІV, призначається одна пенсія за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, то показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Така правова позиція узгоджується із висновками, які викладені у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14) та від 22 грудня 2015 (справа № 21-4071а15).

У касаційній скарзі Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що з огляду на положення частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відсутні, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак