Справа № 826/3667/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2017 року № 826/3667/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі також позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, відповідач 2), про:

визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду при розгляді вимог позивача щодо включення її до реєстру кредиторів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» по договорам банківського вкладу без поповнення: №003-11510-011013 від 01.10.2013р. та №006-11514-211013 від 21.10.2013р.;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду та Фонду включити вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» по договорам банківського вкладу без поповнення: №003-11510-011013 від 01.10.2013р. та №006-11514- 211013 від 21.10.2013р. зі сплатою процентів в кінці строку на загальну суму 19 591,88 дол. США, та віднести вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона не могла своєчасно направити заяву про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» у зв'язку із хворобою та інвалідністю.

Окрім того, позивач зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про призначення Уповноваженої особи Фонду і початок процедури ліквідації банку у зв'язку із анексією Криму, а отже, причини пропуску строку для направлення заяви до банку є поважними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що позивач мав змогу ознайомитися із інформацією про ліквідацію Банку на офіційному сайті Фонду та Банку, в той же час, у встановлений законом строк позивач не скористався своїм правом та не звернувся до АТ «Дельта Банк» з кредиторською вимогою.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що позивачем проігноровано порядок та строки подання кредиторських вимог до Банку, які чітко передбачені нормами чинного законодавства, у зв'язку із чим позовні вимог задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між позивачем (вкладник) та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу без поповнення від 01.10.2013 р. №003-11510-011013, відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 1 якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 10000 дол. США, на умовах, визначених цим договором. Вклад залучався на термін по 06.10.2014 року включно. Процентна ставка за вкладом складає 9,1 % річних.

Факт внесення коштів позивачем на відкритий депозитний рахунок підтверджується квитанцією № 26956238 від 01.10.2013 року.

Також, 21.10.2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу без поповнення №006-11514-211013, відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 1 якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 7976 дол. США, на умовах, визначених цим договором. Вклад залучався на термін по 26.10.2014 року включно. Процентна ставка за вкладом складає 8,85 % річних.

Факт внесення коштів позивачем на відкритий депозитний рахунок підтверджується квитанцією №27656038 від 21.10.2013 року.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015р. прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

В подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від 08.04.2015 р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03. 2015 року до 02.09.2015 р. включно.

Окрім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015р. №181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38,51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Позивач звернувся із заявою від 23.02.2016р. про визнання кредитором Банку.

Проте, у зв'язку із пропуском строку звернення до Уповноваженої особи з кредиторськими вимогами позивача не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Оцінюючи подані сторонами докази за правилами ст. 86 КАС України, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (далі - Закон України №4452).

Частиною 1 статті 3 Закону України № 4452 встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно частини 1 статті 11 цього Закону управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду.

В той же час, порядок ліквідації банку регулюється ст. 44 Закону №4452, згідно якої Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законам України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 45 Закону № 4452 Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною першою статті 49 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

В той же час, чинним законодавством не передбачена можливість поновлення чи продовження строку звернення кредиторів із вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заява про включення його до реєстру кредиторів направлено поштою 23.02.2016р., в той час, як строк подачі заяв тривав з 08.10.2015р. по 09.11.2015р.

У позовній заяві позивач зазначає, що вказаний строк пропущений з поважних причин у зв'язку з інвалідністю позивача та тяжким станом здоров'я.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження тяжкого стану здоров'я у період з 08.10.2015р. по 09.11.2015р. (як то медичні довідки, висновки медичних установ, докази перебування на стаціонарному лікуванні тощо) позивачем суду не надано.

Окрім того, суд зазначає, що інформація про початок процедури ліквідації банку була оприлюднена на офіційних сайтах Фонду та Банку, у зв'язав із чим твердження позивача про відсутність друкованого видання газети «Голос України» через анексію Криму як на підставу поважності причин пропуску строку звернення із заявою також не можуть вважатися належними доказами.

Враховуючи визначений на законодавчому рівні порядок та строки подання кредиторських вимог до Банку, які чітко передбачені нормами чинного законодавства, які проігноровані позивачем без доведення поважності причин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Щодо наявності підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства суд зазначає наступне:

У даному випадку, ліквідація банку, що не заперечувалось відповідачем, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким в свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Так, згідно пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов