Справа № 336/5674/16-а (2-а/336/277/16)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2017 рокусправа № 336/5674/16-а (2-а/336/277/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2008 рік;

- зобовязати УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2011-2013 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 12.09.2016 року. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та призначити ОСОБА_1 з 12.09.2016 року пенсію за віком на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду першої інстанції в частині дати призначення пенсії, зокрема зазначити дату 01.04.2016 року. Також в апеляційній скарзі просить задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2500грн.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.01.2017 року на підставі п.1ч.3ст.108 КАС України повернута апелянту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, відповідно до приписів ст. 195 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та зупинено апеляційне провадження у справі № 336/5674/16-а(2-а/336/277/16) до 15 березня 2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року поновлено апеляційне провадження у справі № 336/5674/16-а(2-а/336/277/16).

Сторони, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач з 02.12.2009 року перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04.12.2014 року, у звязку з набуттям права на пенсію за віком, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, а тому з 04.12.2014 року його переведено на пенсію за віком, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 55).

12 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 15.09.2016 року №201/Б-1 УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило позивачу у розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому у листі відповідач зазначив, що позивача з 04.12.2014 року за його заявою було переведено на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії за 2008 рік (а.с.13).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права саме на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів отриманих правових послуг, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною першою статті 9 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, судом першої інстанції помилково було зобовязано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування», оскільки позивач з 04.12.2014 року вже отримує зазначений вид пенсії.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо перерахунку вже призначеної пенсії з 01.04.2016 року з урахуванням приписів ст. 99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо, не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушених прав, оскільки, відповідачем при призначені пенсії за віком ОСОБА_1 у 2014 році неправомірно було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2008 рік, тому з урахуванням приписів ст. 99 КАС України, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині перерахування пенсії саме з 01.04.2016 року.

Стовоно доводів апеляційної скарги щодо компенсації витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому приписами ч.1 ст. 90 КАС визначено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 КАС України зазначено, що у разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення та отримання позивачем безоплатної правової допомоги, а також відсутні докази звільнення позивача від оплати надання йому правової допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позову в частині компенсації витрат на правову допомогу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2016 року по справі № 336/5674/16-а(2-а/336/277/16) скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2008 рік.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2011-2013 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай