Справа № 819/796/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. № 876/881/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Яворського А.В.,

представника відповідача 1 Боберського І.М.,

представника відповідача 2 Тюльпарова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 , командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Збройних Сил України капітана І рангу ОСОБА_3 про припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 14.07.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Збройних Сил України капітана І рангу ОСОБА_3 , в якому з урахуванням уточнень до адміністративного позову від 22.12.2016 просив визнати дії відповідачів щодо систематичного порушення ними умов проходження військової служби позивачем, які передбачені контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово - Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_4 , а саме належного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, виплати в повному обсязі та вчасно підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у антитерористичній операції та щомісячного грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військове звання, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) одноразові додаткові види грошового забезпечення, а також щодо відмови у розірванні даного контракту протиправними та зобов`язати Міністерство оборони України припинити контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово - Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_4 шляхом його розірвання та звільнення з військової служби позивача у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця), на підставі пункту «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії військової частини-польова пошта НОМЕР_1 в частині порушення умов проходження військової служби ОСОБА_2 , які передбачені контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини -польова пошта НОМЕР_1 Військово Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_4 протиправними. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що оскільки протягом проходження військової служби Міністерство Оборони України і військова частина польова пошта НОМЕР_1 не виконували взяті на себе зобов`язання та умови визначені у Контракті два і більше разів, то дане невиконання є систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а відповідно наявні всі підстави для припинення Контракту шляхом його розірвання та звільнення з військової служби ОСОБА_2 , у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця), на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

В апеляційній скарзі командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду або відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не був забезпечений зброєю, однак не враховано, що позивач був направлений у відрядження в безпосереднє підпорядкування Керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (Керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей), де здійснювалось подальше керівництво ним та його забезпечення. Дана обставина не заперечувалась і було підтверджена позивачем в ході судового розгляду справи у суді першої інстанції.

Щодо виплати винагороди за участь в антитерористичній операції, то вказана винагорода була виплачена позивачу відповідно до вимог «Інструкції про порядок та розміри виплат винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах умовах особливого періоду», затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 10 лютого 2016 року №67 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 року за №283/28413).

При апеляційному розгляді позивач та його представник свою апеляційну скаргу підтримали, вимоги апеляційної скарги командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 заперечили.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 підтримали вимоги апеляційної скарги командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 та просили її задовольнити та відповідно заперечили апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 05.01.2016 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово - Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, який набрав чинності з 05.01.2016.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2016 солдата вс/к ОСОБА_2 прийнято на військову службу за контрактом до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 05.01.2016 та призначено на посаду стрільця - регулювальника комендантського взводу комендантської роти.

З 05.01.2016 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Відповідно до даного наказу з 05.01.2016 позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

24.05.2016 позивач надав командиру військової частини-польова пошта В 2492 рапорт про розірвання даного контракту через невиконання умов контракту, передбачених пунктом 2, а саме належного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, виплати підйомної допомоги, виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій, надання жилого приміщення або виплати грошової компенсації за підйом (найом) жилого приміщення, а також виплат, пов`язаних з виконанням бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях (а. с. 9)

02.06.2016 військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 надано відповідь про відмову у розірванні контракту від 05.01.2016, з огляду на відсутність визначених законом підстав (а. с. 10).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушення з боку військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо неналежного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, несвоєчасної виплати винагороди військовослужбовцю Збройних сил України за безпосередню участь у антитерористичній операції є доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами. Натомість, судом не здобуто будь-яких належних та допустимих доказів наявності вказаних позивачем порушень з боку Міністерства оборони України.

Окрім цього, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, а тому у відповідача були відсутні підстави для розірвання контракту з позивачем на підставі його рапорту від 24.05.2016 за нормами статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

За змістом частини 2 статті 23 Закону №2232-XII для громадян України з числа осіб рядового складу, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється тривалістю 3 роки.

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частиною 1 статті 20 Закону №2232-XII встановлено, що на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби військовослужбовці, які прослужили на строковій військовій службі не менше трьох місяців, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, резервісти, а також жінки, які не мають військових звань офіцерського складу, з відповідною освітою та спеціальною підготовкою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Частиною 3 статті 23 Закону №2232-XII передбачено, що для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до умов контракту від 05 січня 2016 року про проходження позивачем військової служби в Збройних Силах України вказаний контракт укладено до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про мобілізацію (п. 3 контракту).

Згідно пункту 2 контракту, укладеного 05.01.2016 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово- Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, Міністерство оборони України зобов`язувалося відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби ОСОБА_2 , включаючи, зокрема, належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби, виплату підйомної допомоги на нього та кожного члена сім`ї, який переїжджає разом з ним на нове місце проходження військової служби, виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, звання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій, жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення, інші соціальні виплати йому та членам його сім`ї, визначені законами та іншими нормативно - правовими актами (а. с. 7-8).

У відповіді від 02.06.2016 на звернення позивача військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 щодо грошового забезпечення зазначено, що воно виплачувалося встановленим порядком, відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» в порядку черговості написання рапортів (звернень), надходження коштів на рахунки військової частини, за наявності відповідних підстав для видання наказів на виплату (а.с.10).

Крім того, згідно листа військової прокуратури Південного регіону України від 21 червня 2016 року №05/1-2644, за наслідком перевірки обставин, наведених у колективному зверненні щодо неналежного матеріального та інших видів забезпечення військовослужбовців комендантської роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , встановлено факти проживання військовослужбовців упродовж тривалого часу у непристосованих приміщеннях військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в м.Очакові, незабезпечення в них відповідного санітарно-епідеміологічного стану, а також неналежного речового забезпечення військовослужбовців комендантського взводу вказаної частини.

Також, встановлено, що постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в справі № 483/1238/16-п від 02.09.2016 командира комендантської роти ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 110-111, т. 1).

Постановами Апеляційного суду Миколаївської області від 06.10.2016 та 11.10.2016 скасовано постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в справах № 483/930/16-п, № 483/929/16-п, якими визнано винними заступника командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 з матеріального забезпечення ОСОБА_6 і начальника медичної служби ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням (а. с. 86-91 т. 1).

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Також, порушення зафіксовані в акті санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта м. Очаків, Миколаївська область від 26.05.2016 (а. с. 18-20, т. 2) і акті проведення перевірки військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (м. Очаків) від 27.05.2016 № 2190. (а. с. 5-17 т. 2).

На момент укладання контракту, діяли Норми забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджені Наказом Міністерства оборони України № 664 від 01.12.2015.

З 29.04.2016 діють Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БСК)) затверджених Наказом Міністерства оборони України № 232 (далі Норми № 1), відповідно до яких військовослужбовець забезпечується : головним убором (Кепі бойове (кашкет польовий) 2 шт., панама літня польова 1 шт., шапка-феска (шапка-підшоломник) 1 шт., шапка зимова 1 шт.), обмундируванням (костюм літнім польовий 2 шт., костюм-утеплювачем 1 .шт., костюмом вітро-, вологозахисним демісезонним 1 шт., курткою вітро-, вологозахисною зимовою 1 шт., штанами вітро-, вологозахисними зимовими 1 шт., сорочкою бойовою 2 шт., рукавичками демісезонними 1 пара, рукавичками зимовими 1 пара), білизною (шарфом- труба літнім 1шт.. шарфом-труба зимовим 1 піт., фуфайкою (з короткими рукавами) З шт., трусами 3 шт., білизною для холодної погоди (сорочка зимова та кальсони зимові) 2 одиниці, шкарпетками літніми (трекінговими) 6 пар, шкарпетками зимовими (трекінговими) 3 пари), взуттям (черевиками з високими берцями 2 пари , капці казармені 1 пара, бахали утеплені 1 пара, шкарпетками-вкладишами утеплювальними 2 пари), спорядженням (рукавички тактичні, окуляри захисні балістичні, беруші спеціальні індивідуальні, ремінь брючний, сумка транспортна індивідуальна, сумка-підсумок для предметів особистої гігієни, модульна всесезонна спальна система, килим спальний польовий ізоляційний, чохол до фляги індивідуальний польовий, казанок індивідуальний польовий, фляга індивідуальна польова, столовий набір індивідуальний польовий, кухоль індивідуальний складний, ніж індивідуальний табірний, ліхтарик польовий індивідуальний все по 1 шт.) засоби індивідуального захисту ( шолом балістичний 1 шт, чохол для шолома балістичного 3 шт., бронежилет модульний захисний балістичний 1 шт., чохол для захисного балістичного модульного жилета.

Як встановлено судом, військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 на підставі роздавальної відомості від 23.05.2016 № 86 видано позивачеві костюм камуфльований у кількості 1 комплект, тільник 1 шт. носки х/б 3 пари, черевики з високим берцем 1 пара.

Крім того, у довідці від 25.11.2016 зазначено непідтверджену інформацію щодо забезпечення позивача кашкетом камуфльованим - 1 шт., з огляду на те, що у роздавальної відомості відсутня позначка про видачу позивачу цієї одиниці обмундирування.

Також, протягом проходження служби позивач не був забезпечений військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 особистою зброєю протягом усього проходження служби, що підтверджується військовим квитком позивача, у якому відсутня відмітка про видачу зброї.

З огляду на вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність порушень щодо забезпечення належних умов при проходженні військової служби за укладеним ОСОБА_2 5.01.2016 контрактом, з боку посадових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Щодо матеріального забезпечення під час проходження військової служби, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення рядового ОСОБА_2 за період проходження військової служби у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 з 05.01.2016 по 02.07.2016 (а. с. 106 т. 1) видно, що виплату винагороди за безпосередню участь в АТО з 19.01.2016 по 23.03.2016 на загальну суму 2593,55 грн. згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 806 від 18.10.2016 проведено у жовтні 2016, тобто, більше ніж через пів року з моменту закінчення його участі у АТО.

Разом з тим, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушень при виплаті грошової допомоги для оздоровлення, з огляду на приписи пункту 30.3 розділу XXX «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329, (далі Інструкція № 260), відповідно до якого, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Виплата грошової допомоги на оздоровлення у вищезазначеному порядку позивачу підтверджується довідкою про грошове забезпечення (а. с. 106 т. 1), та відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (у редакції наказу Міністерства оборони України 05.12.2012 № 825) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2012 за № 1540/21852, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі і грошової допомоги для оздоровлення.

Колегія суддів враховує, що через невихід (відсутність на службі) 23-26.06.2016 за червень 2016 відповідачем не встановлено премію позивачу та не виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 195 від 02.07.2016.

Рапортом ОСОБА_2 підтверджується факт відсутності його у вищезазначений період на службі, де він повідомляє про вибуття в м. Київ з 23.06.2016 по 30.06.2016 для звернення до Президента України - Верховного Головнокомандувача, Міністра оборони України, начальника генерального штабу - командувача Збройними Силами, Генерального прокурора, Голови Верховної Ради України, Уповноваженого з прав людини з приводу порушення його конституційних прав і умов контракту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає не підтвердженими належними та допустимими доказами порушення умов контракту стосовно виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років інших надбавок, доплат, винагород, премій, в тому числі і грошової допомоги для оздоровлення, тому в цій частині як вірно враховано судом першої інстанції позовні вимоги є необгрунтованими.

Щодо позовних вимог про припинення контракту, то ці відносини регулює, зокрема, ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.

Згідно п. «з» ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Систематичним невиконанням умов контракту командуванням є невиконання одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховуються для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

Пунктом 2.12 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, передбачено, що про дострокове розірвання контракту за наявності підстав, передбачених пунктом «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець повідомляє командування військової частини рапортом на звільнення з військової служби.

Як стверджується матеріалами справи, що позивач 24.05.2016 надіслав рапорт командиру військової частини польова пошта НОМЕР_2 про розірвання контракту від 05.01.2016 у зв`язку з невиконанням умов контракту.

Розділом XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153) встановлені особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період.

Поняття особливого періоду наведене у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ), за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Особливістю проходження військової служби в період мобілізації є те, що усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають (п.п. 2 п. 252 Положення № 1153).

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію.

Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року, а відповідно до п. 3 названого Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб з дня набрання Указом чинності.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено підстави звільнення військовослужбовців у разі настання особливого періоду з військової служби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що можливість звільнення з військової служби за п. «з» ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, чого домагається позивач, під час дії особливого періоду частиною 8 ст. 26 цього Закону не передбачено.

Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу, а демобілізація - це комплекс заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Як видно з ч. 4 ст. 3 Закону № 3543-ХІІ, зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 р. в адміністративній справі № 21-112а15 та постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року у справі № 800/582/14.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для розірвання контракту з позивачем на підставі його рапорту від 24.05.2016 за нормами статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Вимоги апелянта, командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду та не врахування постанов про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП не заслуговують на увагу так як судом першої інстанції вірно вирішено питання строків звернення до суду в особливий період, а постанови про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП є належними та допустимими доказами вини цих осіб.

При цьому, недбале ставлення до виконання своїх посадових обов`язків з боку посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_1 також підтверджується актами санітарно-епідеміологічного обстеження від 26.05.2016 та перевірки військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 27.05.2016, які не спростовані відповідачами.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі №819/796/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 28.03.2017 року.