Справа № 826/8741/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

10 лютого 2017 року 08:50 справа №826/8741/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну

за позовом1. Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 2. Голови правління Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" ОСОБА_1
доДержавної фінансової інспекції України
третя особаДержавна аудиторська служба України
провизнання дій протиправними, скасування вимоги
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (далі по тексту - позивач 1, ПАТ "Аграрний фонд") та Голова правління Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_1) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної фінансової інспекції України (далі по тексту - відповідач, ДФІ України), в якому просять: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо пред'явлення ПАТ "Аграрний фонд" вимоги від 15 березня 2016 року №07-14/190 в частині, що стосується завдання збитків на суму 1 300 656,80 грн.; 2) скасувати вимогу ДФІ України від 15 березня 2016 року №07-14/190 в частині, що стосується завдання збитків на суму 1 300 656,80 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8741/16, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державну аудиторську службу України (далі по тексту - третя особа).

В судовому засіданні 07 вересня 2016 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник третьої особи проти позову заперечив; представник відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ДФІ України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ "Аграрний фонд" за період з 01 січня 2014 року по завершений місяць 2015 року, про що складено відповідний акт від 11 лютого 2016 року №07-21/11 (далі по тексту - акт ревізії).

За результатами проведеної ревізії ДФІ України надіслала позивачу лист-вимогу від 15 березня 2016 року №07-14/190 "Щодо усунення виявлених порушень" (далі по тексту - вимога).

У вимозі відповідач зазначає, що під час ревізії встановленому низку порушень законодавства, які на момент проведення ревізії не усунуті, та вимагає усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку і надати вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями первинних, розпорядчих та інших документів. Крім того, ПАТ "Аграрний фонд" попереджено, що у разі не усунення виявлених перевіркою порушень в установлений строк ДФІ України ініціюватиме розгляд питання про відповідність керівника установи займаній посаді.

Зокрема у вимозі відповідач зазначає, що ревізією встановлено, що у 2015 році до складу інших операційних витрат товариство віднесено сплачену ПАТ "Аграрний фонд" на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 20 серпня 2015 року № до Державного бюджету пеню на суму 1 300 656,80 грн. Витрати на оплату зазначеної пені товариством здійснені внаслідок порушення вимог абзацу восьмого частини п'ятої статті 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", а саме: сплати до Державного бюджету частини чистого прибутку на суму 169 211 345,00 грн. з порушенням терміну, установленого цими Законом (до 01 липня року, що настає за звітним). Відповідно до платіжних доручень та банківських виписок товариства за поточними рахунками кошти на суму 169 211 345,00 грн. були несвоєчасно перераховані до бюджету (у період з 01 липня 2015 року по 17 липня 2015 року). Як наслідок, товариству завдано збитків на суму 1 300 656,80 грн.

Позивачі вважають дії ДФІ України з пред'явлення ПАТ "Аграрний фонд" вимоги із зазначенням про усунення такого порушення законодавства як завдання збитків на суму 1 300 565,80 грн. протиправними, а вимогу у цій частині такою, що підлягає скасуванню, мотивуючи наступним: Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" наділяє відповідача правом пред'являти вимогу лише шляхом усунення порушень законодавства та не передбачає можливості пред'являти вимогу із зазначенням у ній про фактичне відшкодування збитків; жодних способів або шляхів усунення виявленого ревізією порушення не існує, тому що твердження про завдання товариству збитків у розмірі 1 300 656,80 грн. не відноситься до правової категорії порушення законодавства; позивач взагалі заперечує обставини завдання збитків у розмірі 1 300 656,80 грн.; вимога не містить жодної вказівки щодо вчинення дій, які відповідно до законодавства будуть направлені на усунення порушень вимог закону, зокрема в частині завдання зазначених збитків.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши про правомірність висновків акта ревізії та відсутність у позивача порушеного права та оскаржуваної вимоги.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Стаття 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" визначає, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до положень пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктами 45, 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення) (що діяло на момент виникнення спірних правовідносин), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства.

Норми підпункт 4 пункту 4 Положення вказують, що Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкта контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 року у справі №21-601а14 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42665520).

У свою чергу вимоги про усунення виявлених порушень, які ставляться перед підконтрольною установою, мають бути прямо передбачені законом та містити вичерпну вказівку щодо вчинення конкретних дій, які будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

Як свідчить зміст вимоги, ДФІ України вимагає усунути позивача виявлені порушення в установленому законодавством порядку завдання товариству завдано збитків на суму 1 300 656,80 грн. внаслідок віднесення ПАТ "Аграрний фонд" до складу інших операційних витрат сплачену до бюджету пеню, визначену на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 20 серпня 2015 року №.

Проте, на думку суду, сплата суми грошового зобов'язання, визначеного відповідно до податкового повідомлення-рішення контролюючого органу, не може вважатись порушенням законодавства, оскільки пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога в оскаржуваній частині не містить посилань на конкретні дії, передбачені чинним законодавством, які має вчинити ПАТ "Аграрний фонд" на усунення виявленого порушення.

В ході судового розгляду відповідачем також не наведено з посиланням на відповідні норми закону, яким саме чином позивач має усунути виявлені порушення щодо завдання збитків у розмірі 1 300 656,80 грн.

Крім того, суд не погоджується із висновками оскаржуваної вимоги про завдання ПАТ "Аграрний фонд" збитків на суму 1 300 656,80 грн. та зауважує на наступному.

Законодавство у сфері державного фінансового контролю не надає визначення поняттю "збитки", тому за аналогією закону суд вважає за можливе застосувати правові норми, що регулюють подібні правовідносини.

Так, за визначенням частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосовуючи дане визначення в контексті спірних правовідносин, під збитками суд розуміє втрату активів чи недоотримання належних доходів ПАТ "Аграрний фонд" та/або державою у зв'язку із сплатою грошового зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про завдання товариству збитків у розмірі 1 300 656,80 грн., зокрема відповідного податкового повідомлення-рішення, платіжного доручення про сплату грошових коштів.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність на рахунках ПАТ "Аграрний фонд" у ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" вільних коштів для сплати частини чистого прибутку та погоджується із твердженням представника позивача про об'єктивну неможливість сплати до Державного бюджету частини чистого прибутку до 01 липня 2015 року, оскільки, на підставі постанови Правління Національного банку України від 23 червня 2015 року №408 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року №121 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива", згідно з яким з запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію. У свою чергу за приписами частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Такими чином, висновки відповідача про завдання ПАТ "Аграрний фонд" збитків у розмірі 1 300 656,80 грн. нормативно та документально не підтверджуються.

Враховуючи відсутність у вимозі посилань на виявлені порушення законодавства та конкретних способів усунення виявлених порушень, з огляду на не доведення факту завдання збитків, суд вважає, що вимога ДФІ України, оформлена листом від 15 березня 2016 року №07-14/190 "Щодо усунення виявлених порушень" в оскаржуваній частині є протиправною та підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги - такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, як встановлено вище, вимога органу державної фінансового контролю про усунення виявлених порушень є рішенням, прийнятим за наслідками проведеної ревізії, яке обов'язкове для виконання підконтрольною установою.

У свою чергу частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога ДФІ є обов'язковою до виконання та може бути оскаржена підконтрольною організацією у судовому порядку.

Суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену зокрема у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1143а15, про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. На думку Верховного Суду України, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, а тому вимога про відшкодування виявлених збитків не породжує для позивача прав чи обов'язків.

Наведене свідчить, що за позицією Верховного Суду України, не створює правових наслідків лише така вимога органу державного фінансового контролю, яка містить вимогу про примусове стягнення виявленої під час перевірки матеріальної шкоди (збитків).

Разом з тим, в оскаржуваній вимозі ДФІ України вимагає усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку.

Оскільки оскаржувана вимога не містить посилань щодо примусового стягнення виявленої в ході ревізії матеріальної шкоди (збитків) та є вимогою про усунення допущених порушень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що така вимога безпосередньо створює для ПАТ "Аграрний фонд" правові наслідки у вигляді обов'язку усунути виявлені ревізією порушення та може бути оскаржена в судовому порядку.

Така думка суду повністю відповідає правовому висновку Верховного Суду України, висловленому у справах даної категорії (наприклад, постанови від 15 квітня 2014 року №21-40а14, від 26 травня 2015 року №21-335а15).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність порушеного права у ОСОБА_1 та звертає увагу на таке.

В оскаржуваній вимозі ПАТ "Аграрний фонд" попереджено, що у разі не усунення виявлених перевіркою порушень в установлений строк ДФІ України ініціюватиме розгляд питання про відповідність керівника установи займаній посаді.

Матеріали справи підтверджують, що на момент звернення до суду ОСОБА_1 є головою правління ПАТ "Аграрний фонд", тобто керівником вказаного підприємства.

За наслідками проведеної ревізії ДФІ України направило Прем'єр-міністру України листа від 15 березня 2016 року №07-12/195, в якому зазначила про прийняття керівництвом ПАТ "Аграрний фонд" низки неефективних управлінських рішень, зокрема завдання товариству збитків у розмірі 1,3 млн. грн., та запропонувала доручити Міністерству аграрної політики та продовольства України, як органу управління ПАТ "Аграрний фонд", розглянути питання про відповідність займаній посаді голови правління ОСОБА_1

Наведене свідчить, що вимога ДФІ України в оскаржуваній частині безпосередньо стосується прав та інтересів позивача 2, як голови правління ПАТ "Аграрний фонд", тому що ставить під сумнів його відповідність займаній посаді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість вимоги в оскаржуваній частині з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Аграрний фонд" та ОСОБА_1 у цій частині підлягає задоволенню.

Проте, суд не погоджується із вимогами позивачів визнати протиправними дії відповідача щодо пред'явлення вимоги, оскільки пред'явлення вимоги щодо усунення виявлених порушень прямо передбачено Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю", а належним способом захисту прав позивачів є скасування оскаржуваної вимоги.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" та Голови правління Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції України, оформлену листом від 15 березня 2016 року №07-14/190 "Щодо усунення виявлених порушень", в частині, що стосується завдання збитків на суму 1 300 656,80 грн.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції України.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Голови правління Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов