Справа № 578/1233/16-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. Справа № 578/1233/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області на постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 10.02.2017р. по справі № 578/1233/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області (далі - відповідач), в якому, просив суд:

- зобов'язати управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених коштів, в сумі 4730,00 грн.

Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 10.02.2017 року зазначений позов задоволено.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій за 2016 рік ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком, в сумі 4 730 (чотири тисячі сімсот тридцять) грн., з урахуванням раніше виплачених коштів.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення судом першої інстанції без повного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, а саме, ст. 95 Конституції України, ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 23 Бюджетного кодексу України, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до посвідчення (серія НОМЕР_1 від 27 жовтня 201 р.) є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.5).

Позивачу виплачена відповідачем разова грошова допомога до 5 травня за 2016 р. у розмірі 920 грн., визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і "Про жертви нацистських переслідувань".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача нарахувати та виплатити позивачу до 5 травня 2016 року разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено проведення виплати учасникам бойових дій разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та Законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р., позивачу виплачено у серпні 2016 року (а.с.8).

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, викладених зокрема у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти Україна», де зазначено, що навіть припускаючи, що зміни та доповнення до чинного національного законодавства становили втручання у право заявника на мирне володіння майном у розумінні положення ст. 1 Протоколу №1, перша та найважливіша вимога вказаного положення Протоколу №1 полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Такі зміни у національному законодавстві можуть обумовлюватись міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава-відповідач, у зв'язку з чим має широке поле розсуду щодо досягнення такого балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги позивачу до 5 травня за 2016 рік визначається постановою Кабінету Міністрів України.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 10.02.2016 року колегія суддів вважає помилковим, оскільки у вказаній постанові Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо правовідносин з виплати допомоги до 5 травня які склалися у 2014 році, а спірні правовідносини з виплати допомоги до 5 травня виникли у 2016 році і у цей період діють норми, які по іншому врегульовують вказані правовідносини, а саме норми Бюджетного кодексу України.

Між тим, суд першої інстанції при винесенні рішення по даній справі порушив вищенаведені норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова через порушення судом першої інстанції норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області задовольнити.

Постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 10.02.2017р. по справі № 578/1233/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 28.03.2017 р.