Справа № 814/2752/16
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

01 березня 2017 року Справа № 814/2752/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лебедєвої Г.В., при секретарі - Науменко О.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1 (паспорт),

представника Прокуратури Миколаївської області- Коткової В.А.(за довіреністю),

представника Генеральної прокуратури України - Коткової В.А.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Миколаївської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральної прокуратури України та Головного управління державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправними дій Прокуратури Миколаївської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; стягнення з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року у розмірі 42 066, 95 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Миколаївської області про визнання протиправними дії Прокуратури Миколаївської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; стягнення з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року у розмірі 42 066, 95 грн.

Ухвалою від 24.01.2017 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральну прокуратуру України.

Крім того, ухвалою від 14.02.2017 року суд залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 01 липня 2015 року по 01 жовтня 2015 року включно, заробітна плата повинна нараховуватись прокуратурою Миколаївської області виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", а саме посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат. Всупереч вказаного Закону посадовий оклад ОСОБА_1 в період з 1 липня - вересень 2015 року включно склав - 1529 грн. Вважаючи свої права порушеними та з метою їх відновлення позивач за захистом звернувся з відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов заперечив та зазначив, що фінансування органів прокуратури України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. Водночас прокуратура Миколаївської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділена повноваженнями самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати працівників прокуратури та виплачувати її у більшому розмірі. Крім того, реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратурури" № 505 від 31.05.2012 року та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Водночас такі зміни з незалежних від відповідача причин упродовж спірного періоду не були внесені.

Представником Генеральної прокуратури України було надано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник прокуратури Миколаївської області та Генеральної прокуратури України заперечив проти заявлених позовних вимог.

Представник Головного управління державної казначейської служби України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надійшли письмові пояснення, в яких ГУ ДКС України в Миколаївській області повністю підтримало заперечення прокуратури Миколаївської області та в задоволенні позовних вимог просило відмовити.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у прокуратурі Миколаївської області з 06 серпня 2009 року по 24 вересня 2015 року та в спірний період займав посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області.

24.09.2015 року позивача за власним бажанням звільнено з органів прокуратури відповідно до наказу № 1573 ц.

15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, відповідно до п. 1-1 "Перехідних положень" якого до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Водночас, частиною 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" було передбачено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратурури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Крім того, згідно з частиною 4 цієї ж статті посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

При цьому частиною 1 статті 10 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя.

Відтак позивач вважає, що починаючи з 1 липня 2015 року виплата йому заробітної плати на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області мала здійснюватись згідно з вищевказаними положеннями Закону України "Про прокуратуруру".

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 81 Закону Україну "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислуги років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Частиною 3 ст. 81 Закону Україну "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини 4 статті 81 Закону Україну "Про прокуратуру" посадові оклади прокурора регіональної прокуратури установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом 1,2.

Тобто законом чітко встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.

Частиною 9 статті 81 Закону Україну "Про прокуратуру" передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становив у період з 01 липня 2015 року (в частині розміру заробітної плати) по 31 грудня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат.

Суд зазначає, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України "Про прокуратуру" (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з невнесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі "Суханов та Ільченко проти України" була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відносно п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", що норми положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року на 2015 рік застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного бюджет, суд зазначає наступне.

Закони України "Про державний бюджет України на 2015 рік" та Закон "Про прокуратуру" є нормативно-правовими актами, якими визначено механізм фінансування оплати праці працівників прокуратури та розміри їх заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, в Законі України "Про прокуратуру" відсутні посилання щодо застосування його норм з урахуванням обмежень, які містить Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", зміни в Закон України "Про прокуратуру" не вносили, а редакція є чинною.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, в якому вказано, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Відсутність механізму реалізації закріпленого права на посадовий оклад прокурора закріпленого ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", у зв'язку з відсутністю постанови Уряду в період з 01.07.2015 по 24.09.2015 року не позбавляє позивача права на перерахунок та виплату заробітної плати.

Виходячи з правової позиції, наведеної в постанові Верховного суду України від 22.05.2013 року, висловленої Європейським судом з прав людини в рішенні від 08.11.2005 року у справі "Кечко проти України", це право підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" видатки на ці потреби не було передбачено.

Таким чином, надання працівникам прокуратури, прокурорам, передбачених Законом України "Про прокуратуру" посадових окладів, спрямованих на реалізацію принципу верховенства права, не може ставитись у залежність від бюджетного фінансування на той чи інший бюджетний період.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, то суд вважає, що вона має бути задоволена шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату заробітної плати та інших виплат за період з 01.07.2015 року по 24.09.2015 року включно, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата складається з посадового окладу, премій і надбавок за: вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

З огляду на вищевказане, суд позбавлений повноважень щодо здійснення нарахувань, перерахувань заробітної плати та встановлення її чіткого розміру з урахуванням усіх складових.

Крім того, відповідачем жодних розрахунків не надавалось, відповідна експертиза щодо нарахування заробітної плати не проводилась, а сума, вказана в позовній заяві, була обрахована самостійно позивачем, що унеможливлює правильне обрахування недоплати.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 122, 158 - 163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Миколаївської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральної прокуратури України та Головного управління державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправними дії Прокуратури Миколаївської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; стягнення з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року у розмірі 42 066, 95 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії прокуратури Миколаївської області щодо не нарахування та не виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року включно відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати прокуратури Миколаївської області здійснити перерахунок і виплату заробітної плати та інших виплат ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 року по 01.10.2015 року включно відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Г.В. Лебедєва