Справа № 127/26568/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26568/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

23 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 25.01.2017 року залишив адміністративний позов без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, мотиви його пропуску зазначені ним є неповажними.

Так, зокрема судом першої інстанції зазначено, що про порушення своїх прав на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня позивач дізнався 28.04.2016 року, а звернувся до суду лише 13.12.2016 року, пропустивши без поважних причин (правова необізнаність не є поважною причиною) шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України. Строк позовної давності за даних обставин закінчився 28.10.2016 року.

Колегія суддів із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не може та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно з матеріалами справи, позивач отримав вказану допомогу 28.04.2016 року, однак колегією суддів встановлено, що у жовтні 2016 позивач звертався до відповідача із заявою про надання інформації стосовно виплати та виплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі передбаченому Законом України " «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином позивач, вважаючи що його звернення буде розглянуто Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради та за наслідками чого відповідачем буде виплачено вказану допомогу у розмірі передбаченому ст. 12 вказаного Закону не звертався до суду з позовом про оскарження дій відповідача.

Позивач, звернувшись із заявою (межах шестимісячного строку звернення) до відповідача, фактично заявив, про те, що він не згідний із таким рішенням та прийняв позицію про бажання з'ясовувати про причини здійснення виплати у такому розмірі і оскаржувати такі дії відповідача та відразу після того як отримав відповідь, згідно якої дізнався що відповідач не буде перераховувати розмір виплаченої допомоги, звернувся до суду за захистом порушених своїх прав, а тому колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції про пропущення позивачем строків звернення без поважних причин.

Колегія суддів не розцінює такі дії позивача як зловживання своїми процесуальними правами та недисциплінованість його як учасника процесу, адже позивач почав вживати дії спрямовані захист свої прав у межах строків встановлених КАС України, встановлення яких і мало на меті дисциплінувати учасників адміністративного судочинства з метою своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Крім того, на думку колегії суддів, при вирішенні зазначеного питання, суд першої інстанції повинен був врахувати вимоги ст.6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, з якої випливає обов'язок держави забезпечити особі реальну можливість доступу до захисту своїх прав в суді, зокрема з можливістю звільнення останньої від сплати судового збору з врахуванням її майнового стану, у противному випадку, це можна розглядати як порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст.6 вказаної Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом (ч. 4 ст. 6 КАС України).

При винесенні оскаржуваної ухвали, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зобов'язаний був врахувати вищевказані норми процесуального та матеріального права та надати апелянту реальну можливість скористатись його правами на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок щодо пропущення апелянтом строку звернення до суду у зв'язку з відсутністю доказів поважності причин його пропуску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.