Справа № 815/1362/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1362/17
УХВАЛА

27 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю) про забезпечення адміністративного позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки 14.02.2017 року дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 на об'єкті будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.02.2017 року щодо усунення ОСОБА_2 порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №17 від 16.022017 року про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта, а саме: садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати забезпечити внесення інформації, зазначеної у декларації про готовність об'єкта до експлуатації (садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1) до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

24.03.2017 року (п'ятниця) через канцелярію суду за вхід. №8955/17 надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю) про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.02.2017 року щодо усунення ОСОБА_2 порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи.

Вказане клопотання вмотивовано тим, що згідно п. 1ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

27.03.2017 року (понеділок) представник позивача до судового засідання не з'явилась, подавши 24.03.2017 року клопотання (вхід.№8947/17) про розгляд справи 27.03.2017 року без її участі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується відповідною розпискою.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, прийшов до наступних висновків.

Забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Так, відповідно до частини першої статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема, такими є:

- існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 р., надано роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Надаючи належну правову оцінку, суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на приписи національного законодавства, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідачів. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язкові сторін.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору поміж учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди правам позивача, яка полягає у тому, що на підставі п.1 ст.38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Оскільки, у спірному приписі позивачу надано час на усунення порушень, існує можливість подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, що може призвести до порушень прав та інтересів позивача. При цьому, суд вважає такий засіб забезпечення позову співмірним, оскільки це не позбавляє права відповідача звернутися із таким позовом після надання оцінки правомірності припису судом.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав Людини у своїй судовій практиці визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші пороти Мальти".

Право на недоторканість житла є одним із важливих особистих прав людини та в загальному вигляді закріплене у ст.30 Конституції України. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканість житла, закріплені й на міжнародному рівні. У статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачається просторовий аспект права на приватне життя - право на повагу до житла.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що подане клопотання про забезпечення адміністративного позову є обґрунтованим, що свідчить про наявність підстав для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 117, 118, 128, 133, 160 - 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.02.2017 року щодо усунення ОСОБА_2 порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи до набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Потоцька Н.В.