Справа № 804/5207/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 р. Справа № 804/5207/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування постанов,
15 серпня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про:
- визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедової Д.О. від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;
- визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедової Д.О. від 09.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору.
28.07.2016 представник позивача ознайомився в Бабушкінському відділі державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з матеріалами ВП №51371815. Під час ознайомлення з матеріалами зазначеного виконавчого провадження останньому стало відомо, що 01.06.2016 державним виконавцем Ахмедовою Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51371815 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у загальному розмірі 1341960,85 грн. 01.06.2016 державним виконавцем Ахмедовою Д.О. у виконавчому провадженні ВП №51371815 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 09.06.2016 державним виконавцем Ахмедовою Д.О. винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн. Проте, докази отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 ВП №51371815 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у загальному розмірі 1341960,85 грн.; постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 09.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору, матеріали означеного виконавчого провадження не містять. За таких обставин, позивач оскаржені постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 та оголошення заборону його відчуження та постанови від 09.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн. протиправними та такими, що не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року відкрито провадження у справі №804/5207/16 та призначено її до розгляду на 05.09.2016 о 13:00 год.
Постанова про відкриття виконавчого провадження на наступний день після відкриття ВП №51371815 надіслана боржникові за адресами, вказаними у виконавчому документі, а саме: за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 та за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, що підтверджується реєстром про відправлення поштової кореспонденції та фіскальним чеком. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. З урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до заяви стягувача була винесена постанова про арешт майна боржника, а також були внесені відповідні реєстраційні записи про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ураховуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», після спливу строку для самостійного виконання вимог за виконавчим документом, а саме: 09.06.2016 державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн., копія якої того ж дня направлена позивачу для виконання. З огляду на зазначене, відповідач вказав, що оскаржені постанови є законними та такими, що винесені у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання 03.11.2016 представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю. Також, представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, на примусовому виконанні у Бабушкінському відділі державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження №51371815 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.05.2016 №4177 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 б/н у загальному розмірі 1343660,85 грн. В межах означеного виконавчого провадження 01.06.2016 державним виконавцем Ахмедовою Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51371815 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у загальному розмірі 1343660,85 грн., постанову про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 та оголошено заборону його відчуження та 09.06.2016 винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн.

У відповідності до статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Частиною ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 32 Закону визначено заходи примусового виконання рішень, а саме: 1)звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2)звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Судом встановлено, що виконавче провадження ВП №51371815 було відкрито за заявою представника стягувача ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст.31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що в постанові від 01.06.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП №51371815, зазначені адреси боржника: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Почино-Софіївка, вул. Гагаріна, 3 та м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 58/75. Проте, в матеріалах справи містяться копії сторінок паспорту позивача, згідно якого встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: 51151, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Почино-Софіївка, вул. Нова, буд.10.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем будь-яких документів від відповідача, що направлялися за адресою: 51151, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Почино-Софіївка, вул. Нова, буд. 10. Матеріали справи не містять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення або повернені від адресата поштові конверти із зазначенням причин неможливості вручення такого відправлення боржнику.

У відповідності до п. 3.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Суд зазначає, що несвоєчасне повідомлення боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження унеможливило добровільне виконання постанови державного виконавця від 01.06.2016.

Згідно з п.п. 5 та 6 ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Тобто, отримавши у встановлений Законом спосіб постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016, боржник у добровільному порядку мав можливість або сплатити заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» або оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження у судовому порядку, що не призвело б до винесення постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 09.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 гр.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд зазначає, що реєстр про відправлення поштової кореспонденції, який наданий відповідачем на підтвердження надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу не може вважатися належним доказом направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача, оскільки в самому реєстрі не зазначена дата його складання, напрямки та адреси направлення відповідачем виконавчих документів. Більш того, з фіскального чеку, який відповідач надав до суду як доказ на підтвердження направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 ВП №51371815 видно, що означена постанова направлена 12.07.2016, у той час як строк на добровільне виконання рішення боржнику надано до 08.06.2016, тобто згідно фіскального чеку постанова про відкриття виконавчого провадження направлена майже через місяць після спливу строку, встановленого для добровільного виконання рішення.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на все вищевикладене, суд, перевіривши оскаржені постанову від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову від 09.06.2016 у виконавчому провадженні ВП №51371815 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн. на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, дійшов висновку, що означені постанови державного виконавця Ахмедової Д.О. Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області є протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедової Д.О. від 01.06.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51371815.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедової Д.О. від 09.06.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 134366,09 грн. ВП №51371815.

Присудити з Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1894 (одна тисяча вісімсот дев'яносто чотири) грн. 86 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова