Справа № 820/5667/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 березня 2017 р. № 820/5667/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Боклага С.С.,

представника третьої особи ГУ Держгеокадастру - Ремінного В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, Мале колективне багатопрофільне підприємство "ЗЕВС"
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправними дії реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (індексний номер рішення: 29192525) щодо припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2;

- скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2;

- скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права постійного користування Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2;

- поновити запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 7,5684 га за кадастровим номером НОМЕР_2, розташованої на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, наданої йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_3 від 02.06.2015 р. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що державним реєстратором реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Михайловою Я.О., внесено запис про припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 та зареєстровано право постійного користування Малого колективного багатопрофільного підприємства "Зевс" на спірну земельну ділянку. Позивач вважає, що дії відповідача, Державного реєстратора Харківського районного управління юстиції Харківської області Михайлової Яни Олександрівни, щодо прийняття рішень про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та проведення на їх підставі державної реєстрації права постійного користування за МКБП "Зевс" - протиправні, а рішення державного реєстратора про внесення відповідних записів - підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в уточненій позовній заяві та просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач - Харківська районна адміністрація Харківської області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов відповідач (а.с.39-41) вказав, що до відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації надійшли заяви від МКБП "Зевс" про припинення іншого речового права (оренди земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером НОМЕР_2). На підтвердження надано рішення Господарського суду Харківської області №5023/5361/12 від 27.12.2012 року та заяви про реєстрацію іншого речового права (права користування земельною ділянкою) за МКБП "Зевс". Розглянувши заяву на відповідність Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та керуючись Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державним реєстратором прийняті рішення про проведення державної реєстрації припинення права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4, площею 7,5684 га з кадастровим номером НОМЕР_2, розташованої на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, та рішення про реєстрацію права постійного користування вищевказаними земельними ділянками за МКБП "Зевс". Відповідач вважає доводи позовної заяви необґрунтованими та безпідставними, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Відповідач у судовому засіданні підтримав доводи письмових заперечень на позов та просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позову, стверджуючи про правомірність вчинених ним дії та прийнятих рішень.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, у судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

У письмових поясненнях (а.с.97-98) зазначив, що відповідно до ч. 1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування державної та комунальної власності" внесено зміни до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України та віднесено компетенцію щодо надання у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Представник третьої особи - Малого колективного багатопрофільного підприємства "Зевс", у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України (а.с.112). Правом надати письмові пояснення чи заперечення не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що спір у справі виник з приводу внесення державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайловою Яною Олександрівною записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку площею 7,5684 га з кадастровим номером НОМЕР_2, розташованої на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, власник - ОСОБА_4 та щодо реєстрації вищевказаної земельної ділянки на праві постійного користування за МКБП "Зевс".

Так, позивач - є власником земельної ділянки на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області площею 7,5684 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_3 від 02.06.2015 р. (а.с.13); рішенням Шевченківського районного суду від 13.10.2011 р. по справі №2-446/2011 про визнання права власності на земельний пай та виділення його в натурі (17-19); розпорядженням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою №159 від 03.05.2012 р., виданого Шевченківською районною державною адміністрацією (а.с.117); висновком про погодження проекту землеустрою №30 від 10.07.2014 р., виданого Відділом Держземагентства у Шевченківському районі Харківської області (а.с.116).

Суд відмічає, що вказані документи наразі чинні та не оспорені та не скасовані у судовому порядку.

10.07.2014 року право власності на земельну ділянку відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с.11-12).

Як зазначає позивач, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що державним реєстратором реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Михайловою Я.О., внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2016 року, а саме: про припинення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,5684 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Юридичною підставою для прийняття спірного рішення слугувало рішення Господарського суду Харківської області у справі № 5023/5361/12 від 27.12.2012р. за позовом МКБП "ЗЕВС" до Шевченківської РДА, третя особа: Сподобівська сільська рада Харківської області, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Сподобівське", ФОП ОСОБА_8 про визнання недійсним розпорядження.

Окрім того, як зазначає відповідач та третя особи, інше речове право виникло на підставі Державного акту на право користування землею, серії НОМЕР_4, виданого 01.01.1993р. Шевченківською районною радою народних депутатів Харківської області.

Перевіряючи дії та висновки відповідача, а також, прийняті на їх підставі спірні правові акти індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного:

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-ІV (далі - Закон України №1952-ІV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Так, згідно п. 1 ч.1 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 Закону України №1952-ІV).

Речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації встановлені ст. 4 Закону України №1952-ІV. Так, згідно ч. 1 вказаної статті Закону, державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України №1952-ІV, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав (п. 9 Порядку № 1127).

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 18 Закону України №1952-ІV).

Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (НОМЕР_5) підставою виникнення речового права є Державний акт на право користування землею, серії НОМЕР_4, виданий 01.01.1993 р. Шевченківською районною радою народних депутатів Харківської області.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Однак, як вбачається з зазначених вище Інформаційних довідок підставою виникнення речового права є Державний акт на право користування землею, а не державний акт на право постійного користування землею.

Крім того, згідно з пунктом третім частини першої статті 10 Закону України №1952-ІV, зобов'язано державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Крім того, державним реєстратором під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав встановлюється відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями (п. 12 Порядку № 1127).

Виходячи із системного аналізу вищевказаних правових норм, суд доходить висновку, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 року по справі №802/37191.

В силу ч.2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на момент подання заяви про реєстрацію права постійного користування за МКБП "Зевс" на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значились відомості щодо права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 від 02.06.2015 року.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 38389161 від 02.06.2015 р., в зазначеному реєстрі є дані про реєстрацію права власності за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 7,5684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.114).

Відповідно до частини 2 статті 14, частини 4 статті 41 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Нхто не можу бути протиправно позбавлений права власності. право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини 1 статті 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтями 154 та 155 Земельного кодексу України, зазначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як свідчать матеріали справи, сторони не надали до суду доказів припинення права власності позивача не спірну земельну ділянку або скасування такого права в судовому порядку. Тобто, на даний час вказані свідоцтво про право власності на земельну ділянку є діючими, а у позивача наявне встановлене законом право власності на земельну ділянку.

Подання для державної реєстрації припинення права власності на земельну ділянку документів, зокрема тих, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є передбаченою у статті 24 Закону України №1952-ІV підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Суд відхиляє доводи відповідача та представника третьої особи, що на час прийняття державним реєстратором оскаржуваних рішень були відсутні суперечності, оскільки речове право позивача було припинено і спірні земельні ділянки вже не були зареєстровані, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст.26 Закону України №1952-ІV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, рішенням Державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Я.О. від 11.04.2016 року проведено державну реєстрацію іншого речового права. Підставою для припинення іншого речового права (оренди земельних ділянок), слугувало рішення Господарського суду Харківської області від 27.12.2012 року по справі №5023/5361/12.

Вказаним судовим рішенням задоволено заяву МКБП "ЗЕВС" про перегляд рішення суду від 12.08.2009 року за нововиявленими обставинами. Рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2009 року по справі №59/79-09 скасовано. Позов задоволено повністю. Визнано недійсним розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації №106 від 17.06.2002 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою МКБП "ЗЕВС" та у випадку надання даної земельної ділянки іншим особам на праві власності або користування - визнати незаконними дії щодо такого надання та припинити право власності або користування даною земельною ділянкою іншими особами. Зобов'язано Шевченківську районну державну адміністрацію Харківської області поновити порушене право користування земельною ділянкою МКБП "ЗЕВС" площею 310,8 га., в тому числі: ріллі 205,2 га., сіножатей 31,6 га., пасовищ 31,2 га., під водою 33,1 га., ліс 2,6 га., доріг 2,8 га., інших угідь 4,3 га., у відповідності до Державного акта серія НОМЕР_4 на безстрокове користування землею МКБП "ЗЕВС".

Разом з тим, суд зазначає, що даним рішенням суду не було скасовано державну реєстрацію права власності позивача на дану земельну ділянку.

Також, судовим рішенням зобов'язано Шевченківську районну державну адміністрацію Харківської області поновити порушене право користування земельною ділянкою МКБП "ЗЕВС" площею 310,8 га. В свою чергу, сторонами ані під час розгляду справи не надано доказів вчинення Шевченківською районною державною адміністрацією відповідних дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 27.12.2012 року по справі №5023/5361/12.

Враховуючи встановлені обставини, суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи щодо правомірності дій та рішення, прийнятого державним реєстратором, що полягає у внесенні запису про припинення права власності на земельну ділянку та реєстрації права постійного користування МКБП "Зевс" на вказану земельну ділянку .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості своєї правової позиції.

Оскільки судовим розглядом встановлений факт здійснення суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінської функції за відсутності визначених законом підстав та без дотримання встановленої законом процедури, позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, Мале Колективне Багатопрофільне Підприємство "ЗЕВС" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (індексний номер рішення: 29192525) щодо припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2.

Скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2.

Скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права постійного користування Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2.

Вважати чинним запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 березня 2017 року.

Суддя О.В. Панченко