Справа № 820/618/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 березня 2017 р. Справа № 820/618/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Осьмак О.В.,

представника відповідача - Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРГІДРОПРОЕКТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "УКРГІДРОПРОЕКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року форми "В4" № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), яким ПАТ "УКРГІДРОПРОЕКТ" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 873 813,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року форми "Р" № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), яким ПАТ "УКРГІДРОПРОЕКТ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 374 999,00 грн. (за податковим зобов'язанням - 916 666,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 458 333,00 грн.);

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року форми "П" № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), яким ПАТ "УКРГІДРОПРОЕКТ" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4 548 482,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року форми "Р" № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), яким ПАТ "УКРГІДРОПРОЕКТ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 246 909,50 грн. (за податковим зобов'язанням 831 273,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 415 636,50 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єктів владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «УКРГІДРОПРОЕКТ» пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 00114117.

Фахівцями відповідача, в період з 20.12.2016 р. по 26.12.2016 р. на підставі Наказу від 20.12.2016 р. № 3439 проводилась документальна виїзна позапланова перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства, за результатами якої було складено акт про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Укргідропроект», з питань дотримання вимог податкового законодавства, щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Олімпіакос» (код 39876113), ТОВ «Райнер Груп» (39776923), ТОВ «Промостар Україна» (код 40301178), ТОВ «Альтер Бізнес Груп» (код 39924910) за квітень-травень 2016 р. від 03.01.2017 року №5/20-40-14-08-11/00114117.

У висновках акту перевірки зазначено наступні порушення:

- п.п. 134.1.1., п. 134.1. ст. 134 ПК України при відображенні операцій у складі витрат - п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 - завищено суму витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування декларації з податку на прибуток за перше півріччя 2016 р. на загальну суму 7083333,30 грн., внаслідок чого занижено підприємством податок на прибуток за перше півріччя 2016 р. на суму 831273,48 грн.

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 1416666,66 грн., в тому числі за квітень 2016 року у сумі 916666,66 грн., за травень 2016 р. у сумі 50000,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 873813,00 грн. за травень 2016 року та виявлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 916666,00 грн. у квітні 2016 р.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом 24.01.2017 р. прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «В4» № , яким ПАТ «Укргідропроект» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 873813,00 грн.

- форми «Р» № , яким ПАТ «Укргідропроект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1374999,00 грн. (за податковим зобов'язанням 916666,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 458333,00 грн.).

- форми «П» № яким ПАТ «Укргідропроект» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4548482,00 грн.

- форми «Р» № , яким ПАТ «Укргідропроект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1246 909,50 грн. (за податковим зобов'язанням 831273,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 415636,50 грн.).

Судом встановлено, що підставою для вказаних висновків та винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп».

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що в перевіряємому періоді ПАТ «УКРГІДРОПРОЕКТ» мало взаємовідносини ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна», ТОВ «Альтер Бізнес Груп».

Так, судом встановлено, що 01.04.2016 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙНЕР ГРУП» (виконавець) укладено договір № 0419/УГ, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботу за темою: «Методика построения компьютерной системы текущего контроля состояния плотины ГТС Украины», а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи.

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «РАЙНЕР ГРУП» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку «Методика построения компьютерной системы текущего контроля состояния плотины ГТС Украины», акт здачі-приймання робіт від 30.04.2016 р. податкові накладні № 105 від 19.04.2016 р., № 106 від 19.04.2016 р., № 107 від 19.04.2016 р., № 108 від 19.04.2016 р., № 229 від 20.04.2016 р., платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Також 01.04.2016 року між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙНЕР ГРУП» (виконавець) укладено договір № 0420/УГ на виконання робіт за темою: «Математическое прогнозирование опасных явлений при водопонижении в процессе строительства ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «РАЙНЕР ГРУП» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Математическое прогнозирование опасных явлений при водопонижении в процессе строительства ГТС Украины», акт здачі - приймання робіт від 30.04.2016 р., податкові накладні: № 231 від 20.04.2016 р., № 228 від 20.04.2016 р., № 230 від 20.04.2016 р., платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Крім того між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕР БІЗНЕС ГРУП» (виконавець) було укладено договір від 25.04.2016 р. № 25/04 УГ на виконання робіт за темою: «Анализ карстовых и оползневых систем в прогнозировании поведения оснований ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із «АЛЬТЕР БІЗНЕС ГРУП» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Анализ карстовых и оползневых систем в прогнозировании поведения оснований ГТС Украины», акт здачі-приймання робіт від 31.05.2016 р., податкові накладні: № 149 від 25.04.2016 р., № 148 від 25.04.2016 р., платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Також судом встановлено, між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОЛІМПІАКОС» (виконавець) укладено договір від 01.04.2016 р. № 1104-УГ відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботу за темою: «Методика прогнозирования подпора при подъеме уровня водохранилищ ГТС Украины», а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи.

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ОЛІМПІАКОС» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Методика прогнозирования подпора при подъеме уровня водохранилищ ГТС Украины», акт здачі-приймання робіт від 30.04.2016 р. податкові накладні: № 64 від 11.04.2016 р., № 65 від 11.04.2016 р., № 66 від 11.04.2016 р., № 67 від 11.04.2016 р., платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Крім того між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОЛІМПІАКОС» (виконавець) укладено договір від 01.04.2016 р. № 1204-УГ відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботу за темою: «Нечеткие временные ряды в системах диагностики ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ОЛІМПІАКОС» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Нечеткие временные ряды в системах диагностики ГТС Украины», акт здачі - приймання робіт від 30.04.2016 р., податкові накладні: № 71 від 12.04.2016 р., № 72 від 12.04.2016 р., № 73 від 12.04.2016 р., № 74 від 12.04.2016 р., платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Також 26.04.2016 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» (виконавець) укладено договір № 26/04УГ на виконання робіт за темою: «Численный анализ динамики изнашиваемости сварных конструкций ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: за темою: «Численный анализ динамики изнашиваемости сварных конструкций ГТС Украины», акти здачі - приймання робіт № 1, № 2, № 3, № 4, податкові накладні: № 75,76,74,73 від 26.04.2016 р. платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

16.05.2016 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» (виконавець) укладено договір № 16/05 УГ на виконання робіт за темою: «Обобщенная реология неупругого деформирования и разрушения элементов конструкций ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: за темою: «Обобщенная реология неупругого деформирования и разрушения элементов конструкций ГТС Украины», акт здачі - приймання робіт від 30.06.2016 р., податкові накладні: № 98 від 16.05.2016 р., № 99 від 16.05.2016 р., № 100 від 16.05.2016 р., № 101 від 16.05.2016 р., № 105 від 17.05.2016 р. платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

17.05.2016 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» (виконавець) укладено договір № 17/05 УГ на виконання робіт за темою: «Анализ процессов консолидации дисперсно-армированных композитов (бетонов), применяемых в строительстве ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Анализ процессов консолидации дисперсно-армированных композитов (бетонов), применяемых в строительстве ГТС Украины», акт здачі - приймання робіт від 30.06.2016 р., податкові накладні: № 104 від 17.05.2016 р., № 103 від 17.05.2016 р., № 102 від 17.05.2016 р., № 166 від 18.05.2016 р. платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

18.05.2016 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» (виконавець) укладено договір № 18/05 УГ на виконання робіт за темою: «Численное моделирование деформирования железобетона с трещинами на ГТС Украины».

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ПРОМОСТАР УКРАЇНА» позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план, технічне завдання на розробку: «Численное моделирование деформирования железобетона с трещинами на ГТС Украины», акт здачі - приймання робіт від 30.06.2016 р., податкові накладні: № 164 від 18.05.2016 р., № 167 від 18.05.2016 р., № 165 від 18.05.2016 р. платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг.

Таким чином, господарські операції ПАТ «УКРГІДРОПРОЕКТ» мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і п. 2.4. ст. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку контролюючого органу в акті перевірки відсутні.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп» належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно п.138.1 ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп» є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що окрім наведених вище первинних бухгалтерських документів, на підтвердження реальності здійснення господарської діяльності між позивачем та зазначеними контрагентами, позивачем до суду були надані для огляду оригінали та відповідні їх копії для долучення до матеріалів справи: Витяг звіту за договором від 01.04.2016 р. року № 0419/УГ за темою «Методика построения компьютерной системы текущего контроля состояния плотины ГТС Украины; Витяг звіту за договором від 01.04.2016 р. року № 0420/УГ за темою «Математическое прогнозирование опасных явлений при водопонижении в процессе строительства ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 25.04.2016 року № 25/04 - УГ за темою «Анализ карстовых и оползневых систем в прогнозировании поведения оснований ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 01.04.2016 року № 1104 - УГ за темою «Методика прогнозирования подпора при подъеме уровня водохранилищ ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 01.04.2016 року № 1204 - УГ за темою «Нечеткие временные ряды в системах диагностики ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 26.04.2016 р. року № 26/04УГ за темою «Численный анализ динамики изнашиваемости сварных конструкций ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 16.05.2016 р. року № 16/05УГ за темою «Обобщенная реология неупругого деформирования и разрушения элементов конструкций ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 17.05.2016 р. року № 17/05УГ за темою «Анализ процессов консолидации дисперсно-армированных композитов (бетонов), применяемых в строительстве ГТС Украины»; Витяг звіту за договором від 18.05.2016 р. року № 18/05УГ за темою «Численное моделирование деформирования железобетона с трещинами на ГТС Украины».

З пояснень позивача вбачається, що господарською діяльністю ПАТ «Укргідропроект» є діяльність у сфері гідроенергетичного і водогосподарського будівництва, в області освоєння поновлюваних джерел енергії в Україні, в тому числі діяльність у сфері проектування гідроелектростанцій та гідроакумулюючих електростанцій, енергетичних комплексів, гідровузлів, водосховищ, їх окремих споруд, тощо.

Виготовлені на замовлення ПАТ «Укргідропроект» математичні моделі фізичних процесів в гідроспорудах використовуються у господарської діяльності підприємства проектувальниками гідротехнічних споруд, як методичні матеріали, для здійснення розрахунків для проектування різного роду гідроспоруд. Дані роботи дозволили створити (сформувати) теоретичний фундамент для розробки проектної і робочої документації, яка застосовується в проектуванні та будівництві складних гідротехнічних споруд.

Учасниками вказаних господарських операцій є юридичні особи ПАТ «Укргідропроект» та ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп».

Результати робіт складені у формі звітів містять всі офіційні реквізити означених юридичних осіб, підписи керівників та печатки юридичних осіб.

Таким чином наявності у звітах офіційних реквізитів юридичних осіб, підписів керівників юридичних осіб та печаток юридичних осіб достатньо для встановлення безпосередніх учасників господарської операції.

Отже, усі первинні документи відповідають вимогам законодавства та не містять явних дефектів форми і змісту. Враховуючи, що реальність господарських операцій позивача з контрагентом повністю підтверджена належними первинними документами, придбані послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість.

Щодо доводів відповідача відносно неможливості вказаних контрагентів виконати наведені роботи, оскільки дані роботи не є їх основним видом діяльності, суд зауважує на те, що цивільна правоздатність юридичної особи, за загальним правилом, є універсальною, тобто відповідна особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки, як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (частина перша статті 91 ЦК України), а відтак вправі вчиняти будь-які не заборонені законом правочини. Тому, сама лише відсутність у статутних документах чи в положеннях, якими регулюється діяльність, зокрема, суб'єктів господарювання, записів щодо можливості здійснення ними певної діяльності та, відповідно, вчинення тих чи інших правочинів не тягне за собою визнання таких правочинів за їх участю недійсними.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність в статутних документах деяких контрагентів позивача відповідних видів діяльності не дає підстав вказувати на відсутність (нереальність) господарської операції, щодо якої сторонами укладено відповідний господарський договір.

З приводу твердження суб'єкта владних повноважень про відсутність факту реального вчинення господарських операцій між ПАТ «Укргідропроект» ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп» через проведення аналізу електронних баз даних ГУ ДФС у Харківській області та ЄРПН та аналізу звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування суд зауважує на таке.

Як вбачається з матеріалів справи і відповідачем не доведено зворотне документальна перевірка ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп» не проводилася, а інформація щодо деяких господарських операцій може міститься лише в первинних бухгалтерських документах відповідних контрагентів, які державною податковою інспекцією не досліджувались.

Таким чином, використовуючи лише податкову інформацію, отриману з податкових звітів та з наявних баз даних, без дослідження первинної бухгалтерської документації контрагентів в ході документальної перевірки, відповідач не має підстав стверджувати про відсутність відповідних господарських операцій.

Посилання податкового органу акті перевірки на аналіз електронних баз даних, щодо ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Промостар Україна» ТОВ «Альтер Бізнес Груп», згідно яких зроблено висновок про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, суд вваж є необґрунтованим, оскільки процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, підлягають документальній перевірці.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних електронних баз даних без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів є безпідставним.

Крім того суд зазначає, що в силу закону отримання податковим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентами платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Натоміть суд також зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив:

« 70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу N 1».

Подібну позицію висловив і Верховний Суд України, який у постанові від 11 грудня 2007 року (справа № 21-1376во06) дійшов висновку, що «у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Таким чином, якщо податкові органи володіють інформацією щодо ухилення від сплати податків платником, вони повинні вживати заходи з метою притягнення до відповідальності саме такого суб'єкта господарювання, а не покладати відповідальності на його контрагента, який документально підтвердив своє право на податкові відрахування.

Висновки відповідача, які ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд також звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відносно позовної вимоги про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечиним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Також слід звернути увагу на те, що викладена вище позиція суду відображена в рішеннях Вищого адміністративного суду України по справам №К/800/5902/14, №К/800/19206/14, №К/800/10869/13.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, враховуючи викладене, суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 24.01.2017 р. № , № , № , № від 24.01.2017 р. № , № , № , № підлягають скасуванню, а позовні вимоги ПАТ «УКРГІДРОПРОЕКТ» - задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "УКРГІДРОПРОЕКТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.01.2017 року № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "УКРГІДРОПРОЕКТ" () судовий збір у розмірі 120663,06 грн. (сто двадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 06 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 березня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.