Справа № 161/1233/17
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1233/17
Провадження № 2-а/161/425/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Івасюти Л.В.

при секретарі- Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, сержанта поліції Шеремета Ігоря Богдановича, про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною відповідачем серії БР № 132468 від 15 січня 2017 року, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.І КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та під час винесення постанови відносно нього було грубо порушені вимоги КУпАП. Він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою, надати пояснення, та заперечення з приводу складення протоколу, розгляд справи відбувся фактично на місці, відповідач відмовився опитати та внести в протокол очевидця події - пасажира автомобіля під його керуванням. Крім того, згідно постанови він «не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, а саме: перетнув її, чим порушив п. б.5.1 ПДР України». Зазначає, що диспозиція ч.І ст. 122 КУпАП є бланкетною, а п. б.5.1 в ПДР України відсутній. З урахуванням того, що дорога на означеному відрізку шляху, була неприбраною від снігу, і зрозуміти яка дорожня розмітка нанесена було неможливо, твердження відповідача про перетин суцільної смуги голослівні і нічим не підтверджені. Не навівши жодного доказу його винуватості, відповідач в постанові визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд постанову серії БР № 132468 від 15 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.І КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши письмові та інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2017 року відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, сержантом поліції Шеремета Ігорем Богдановичем, було складено постанову серії БР № 132468 у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч. 1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф в розмірі 255грн. (а.с. 3 ).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1, під час руху його автомобіля марки «АудіА6», номерний знак НОМЕР_1 15.01.2017 року о 14:00год., на автодорозі Львів-Радехів_Луцьк-17 8км, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, а саме: перетнув її, чим порушив п. б.5.1 ПДР України, скоївши при цьому адміністративне правопорушення за ст.122 ч. 1 КУпАП.

Згідно п.1.1.1. ПДР України, дорожньою розміткою (далі - розмітка) слід вважати лінії, написи та інші позначення на проїзній частині (з удосконаленим покриттям), бордюрах, елементах дорожніх споруд, обстановки вулиць і доріг, що застосовуються самостійно і у поєднанні з дорожніми знаками або світлофорами.

Горизонтальна розмітка, зокрема, 1.1 (вузька суцільна лінія) має таке значення: поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що зазначений в постанові про накладення адміністративного стягнення серії БР № 132468 п. б.5.1 в Правилах дорожнього руху України -відсутній.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Тобто дана норма закону зобов'язує посадову особу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, не лише фіксувати правопорушення, але й неухильно дотримуватись процесуального порядку розгляду адміністративної справи визначеного ст. 279 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, за результатами розгляду скарги на постанову про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

З оскаржуваної постанови серії БР № 132468 від 15.01.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що вона не відповідає встановленим вимогам. Поліцейським Шеремета І.Б. під час складання цієї постанови було допущено ряд процесуальних порушень.

Відповідно до вимог Інструкції, а саме п.5 розділу IV, встановлено, що форма постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачена додатком 5 цієї Інструкції. Форма постанови серії ПС 2 №898487 від 13.05.2016 р. не відповідає додатку 5 Інструкції. Згідно з п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції записи у постанові здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання, місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Зазначені вимоги Інструкції не були дотримані поліцейським Шереметою І.Б. при складанні постанови.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектор - сержант поліції Шеремета І.Б., не взяв до уваги та не дав оцінки поясненням позивача.

Враховуючи порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, порушення вимог ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП, наявні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки вказані порушення не можуть бути усунені в межах оскарження постанови в судовому порядку.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так обставиною яка виключає адміністративну відповідальність є стан крайньої необхідності.

Суд вважає, що відповідач, як посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, не з'ясував всіх обставин, які мають значення для справи, як цього вимагає ст. 280 КУпАП, та порушив порядок розгляду адміністративної справи, визначений ст. 279 КУпАП.

Дані обставини не були спростовані відповідачем, суду не було представлено доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач у справі доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав та в судове засідання не з'явився, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №132468 від 15.01.2017 року не є правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159-163, 293КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №132468 від 15.01.2017 року поліцейського Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, сержанта поліції Шеремета Ігоря Богдановича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта