Справа № 818/197/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 р. Справа №818/197/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

суддів: Кунець О.М., Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Москаленка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

третя особа - тимчасово виконуючий обов'язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г.

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), третя особа - тимчасово виконуючий обов'язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г., в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України при перевірці скарги ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача провести об'єктивну та всебічну перевірку законності стоянки автомобіля в житловій зоні та об'єктивність і неупередженість розгляду скарги ОСОБА_1 працівниками управління патрульної поліції в м.Суми та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та дати цьому принципову оцінку;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 2 (дві) тисячі грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди залишенням без розгляду скарги.

В судовому засіданні позивач зазначив, що просить визнати бездіяльність саме по розгляду звернення від 20.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2016 звернувся з письмовою скаргою до начальника управління патрульної поліції у м.Суми Горбачевського А.Я. на непрофесійні дії поліцейських патрульної поліції м.Суми на відмову патрульної поліції м.Суми визнати незаконною стоянку автомобіля "Сітроєн" у житловій зоні та вплинути на власника автомобіля з таким розрахунком, щоб можна було безперешкодно під'їжджати до погреба, розташованого в дворі багатоквартирного будинку.

08.10.2016 позивач отримав письмову відповідь за підписом т.в.о. начальника управління патрульної поліції в м.Суми Калюжного О.О., в якій жодної відповіді на запитання щодо законності паркування автомобіля в житловій зоні не було, що змусило позивача знову звертатися з письмовою скаргою до начальника ГУ НП в Сумській області.

Ця скарга була направлена для відповідного розгляду до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

05.12.2016 позивач отримав від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відповідь №Д-5956/41/2/01-2016, у якій йшлося про те, що перевірка звернення начебто була проведена об'єктивно та всебічно, але не було відповіді на запитання щодо законності стоянки автомобіля в житловій зоні, жодного посилання на нормативно-правову базу, яка регулює питання стоянки автомобіля у житловій зоні. На думку позивача, фактично його звернення належним чином не розглянуто.

20.12.2016 ОСОБА_1 звернувся з письмовою скаргою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на необ'єктивний та поверховий розгляд його скарги і знову просив перевірити законність стоянки автомобіля в житловій зоні та об'єктивність і неупередженість розгляду його скарги працівниками управління патрульної поліції в м.Суми та дати цьому принципову оцінку.

17.01.2017 позивач отримав відповідь № Д-6611/41/2/02-2017 за підписом т.в.о. начальника Департаменту поліції Білошицького О.Г., в якій знову були відсутні відповіді на запитання та прохання перевірити законність стоянки автомобіля в житловій зоні та об'єктивність і неупередженість розгляду скарги працівниками управління патрульної поліції в м.Суми та дати цьому принципову оцінку.

Таким чином, на переконання позивача, його скарга від 20.12.2016 об'єктивно та всебічно не розглянута, фактично вона залишена без розгляду, до її розгляду віднеслися халатно.

Крім того, позивач зауважує, що принижена його честь та гідність, престиж адвоката, адже він повідомив Департамент патрульної поліції, що є адвокатом і просив відповідально віднестися до розгляду його скарги. Проте прохання було проігноровано, що порушило права позивача як споживача житлово-комунальних послуг та завдало йому моральних та фізичних страждань, порушило нормальні життєві зв'язки, які позивач оцінює в 2 тисячі гривень.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, у письмовому запереченні зазначив, що суть первинної скарги позивача полягала в тому, що непрофесійні дії поліцейських призвели до того, що особа, яка порушує вимоги ПДР не була притягнута до відповідальності.

Натомість матеріалами перевірки факти, викладені у зверненні позивача свого підтвердження не знайшли, про що йому було повідомлено.

Відповідач вважає, що звернення позивача було належним чином розглянуто, не зважаючи на те, що його особиста проблема не вирішена.

Під час розгляду повторного звернення позивача Депратментом патрульної поліції було вивчено матеріали перевірки попереднього звернення, отримано пояснення від його виконавця. За результатами розгляду прийнято рішення про те, що попереднє звернення розглянуто із дотриманням вимог чинного законодавства, про що повідомлено позивача.

Третя особа у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.09.2016 ОСОБА_1 звернувся з письмовою скаргою до начальника управління патрульної поліції у м.Суми Горбачевського А.Я., в якій просив дати принципову оцінку діям патрульного екіпажу поліції, який виїздив на виклик по вул. Г.Кондратьєва, 46 і не усунув порушення Правил дорожнього руху, а також усунути порушення Правил дорожнього руху при парковці автомобіля "Сітроєн" з таким розрахунком, щоб можна було безперешкодно під'їзджати до погреба, розташованого в дворі багатоквартирного будинку (а.с. 12).

30.09.2017 Управлінням патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_1 надано відповідь № 77-Д, в якій зазначено, що у ході проведення перевірки порушень вимог чинного законодавства в діях працівників Управління патрульної поліції в м. Суми не встановлено (а.с. 11).

Вважаючи розгляд скарги від 08.09.2016 не об'єктивним та поверховим, позивач 21.10.2016 звернувся із скаргою до начальника ГУ НП в Сумській області Лушпієнка Ю.В., в якій просив розібратися з його питанням та працівників, які не перевіряють звернення громадян належним чином, притягнути до відповідальності (а.с. 10).

05.12.2016 листом № 5956/41/2/01-2016 Департаментом патрульної поліції Національної поліції України на звернення позивача від 21.10.2016 надано відповідь, в якій зазначено, що в ході проведеної перевірки факт неправомірних дій працівниками Управління патрульної поліції у м. Суми ДПП під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.09.2016, не знайшов свого підтвердження (а.с. 9).

20.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із скаргою, в якій просив ще раз перевірити законність парковки автомобіля в житловій зоні та об'єктивність та неупередженість розгляду його скарги працівниками управління патрульної поліції в м.Суми та дати цьому принципову оцінку (а.с. 8).

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17.01.2017 № Д-6611/41/2/02-2017 позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що за результатами об'єктивного розгляду та перевіркою викладених у зверненні фактів встановлено, що розгляд попереднього звернення ОСОБА_1, що надійшло до Департаменту патрульної поліції 25.11.2016, проведено об'єктивно, своєчасно та в точній відповідності із вимогами Закону України "Про звернення громадян" та Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2004 № 1177 (а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 20.12.2016 та зобов'язання відповідача повторно розглянути зазначену скаргу, суд виходить з наступного.

Так, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про звернення громадян» (надалі по тексту- Закон).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2014 №1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (надалі по тексту- Положення)

Згідно п. 4.1 Положення керівники апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов'язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об'єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з'ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству.

Безпосередні виконавці при здійсненні перевірок за зверненнями обов'язково спілкуються з їх авторами, з'ясовують усі порушені питання та обставини, детально вникають в їх суть, вживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 4.7 Положення відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

Проте, суд зазначає, що проводячи перевірку відповідачем порушено зазначену процедуру, оскільки до суду не надано доказів, що представниками Департаменту проводилося спілкування із позивачем, з'ясовувалися усі порушені питання та обставини, детально вникали в їх суть, вживали заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства, а тому суд вважає, що відповідачем не забезпечено право позивача на належним чином проведену перевірку фактів викладених в його скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено факт проведення належної перевірки скарги позивача, а тому позовні вимоги в зазначеній частині позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 2 (дві) тисячі грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Проте, суд зазначає, що позивач не надав доказів в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині позову.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - тимчасово виконуючий обов'язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 20.12.2016.

Зобов'язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 20.12.2016.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 28.03.2017.

Головуючий суддя О.А. Прилипчук

Суддя О.М. Кунець

Суддя О.О. Осіпова