Справа № 638/20816/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 638/20816/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2017р. по справі № 638/20816/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова , в якій просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років незаконним та зобов'язати його прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 05.07.2016 року пенсію за вислугою років згідно ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.

Постаново Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова щодо відмови у забезпеченні належним пенсійним забезпеченням прокурору Харківської місцевої прокуратури №1 прокуратури Харківської області ОСОБА_1 - протиправними. Визнано рішення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова №11552-02/26 від 14.07.2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років незаконним. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 05.07.2016 року пенсії за вислугу років згідно ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на необ'єктивність оскарженої постанови, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги , вважає постанову суду першої інстанції правомірною, просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.07.2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до Управління пенсійного фонду у Шевченківському районі м. Харкова про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» .

Рішенням Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 14.07.2016 року №11552-0226 йому відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на те , що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону , щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років з 05.07.2016 року згідно ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.22 Конституції України права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян, відтак сформулював правову позицію за змістом якої - Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, який втратив чинність 15 липня 2015 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, у період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше - 12 років 6 місяців.

Поряд з цим слід зазначити, що згідно п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р., у разі неприйняття до 01 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону, закон щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону №1789 щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Аналізуючи положення п.5 розділу ІІІ прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», колегія суддів зазначає, що ним скасовані діючі станом на 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, а не система окремих пенсій взагалі, як помилково вважає апелянт.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, відповідно до ч.1 ст.86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше - 12 років 6 місяців.

Вказана норма набрала законної сили лише після 01.06.2015 року, відтак станом на вказану дату не була діючою, а тому норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась і її дія не зупинялась, у зв'язку з чим з 15.07.2015року право прокурорських працівників на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем було відновлено, отже прокурори з вказаної дати фактично мають таке право.

Відтак, на зміну положенням ст.50-1 Закону №1789-ХІІ набули чинності положення ст.86 Закону №1697-VII, відповідно до яких в повній мірі збережено право працівників прокуратури на пенсійне забезпечення за вислугою років. При цьому, вимоги ст.86 Закону №1697-VII аналогічні змісту ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо періоду роботи, який зараховується до стажу роботи, котрий дає право на призначення пенсії за вислугою років та розміру пенсійного забезпечення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова протиправно було прийнято рішення щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р., у зв'язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню.

З 01.10.2011року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в частині призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому такі не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

При цьому , слід окремо зазначити, що оскільки на час звернення позивача з заявою діяли норми Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014року №1697-VII, то до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч.2 ст.86 цього Закону, за змістом якої пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються усі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно абз. 6. пункту 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII і Закону України №911-VIII від 24.12.2015 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак, згідно пункту 2 Прикінцевих Положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України №911-VIII від 24.12.2015 року цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Враховуючи те, що позивач є працюючим, то до його розміру пенсії може бути застосовано обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом 6 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (в редакції Закону України №911-VIII від 24.12.2015 року і Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII).

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи наведені вимоги Законів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з 05.07.2016р.

Доводи апеляційної скарги враховуючи наведене є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють підстави , викладені в запереченнях на позов, які враховані судом першої інстанції при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Постанови Вищого адміністративного суду та Харківського апеляційного адміністративного суду , які додані до апеляційної скарги , до уваги апеляційним судом не приймаються , оскільки не є обов'язковими для виконання в розумінні ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а посилання в ухвалі ВАСУ на висновки ВСУ від 24.05.2016р. № 333/6710/15-а стосуються інших правовідносин відповідно до іншого Закону.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2017р. по справі № 638/20816/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.