Справа № 815/4162/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Справа № 815/4162/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, про поновлення на посаді, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці про визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС України на Одеській залізниці №127 о/с від 08 вересня 2015 року в частині звільнення з 08 вересня 2015 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2, слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці; поновлення майора міліції ОСОБА_2 на посаді слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2016 року; стягнення з УМВС України на Одеській залізниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 вересня 2016 року по день фактичного поновлення на службі; зобов'язання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України на Одеській залізниці розглянути кандидатуру майора міліції ОСОБА_2 для зайняття рівнозначної посади у відповідності до п.9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у ГУ Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України на Одеській залізниці №127 о/с від 08 вересня 2015 року у частині звільнення майора міліції ОСОБА_2, слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Поновлено майора міліції ОСОБА_2, слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року. Зобов'язано ліквідаційну комісію УМВС України на Одеській залізниці, здійснити розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_2, слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

В апеляційній скарзі Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 19 серпня 2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджено записом в послужному списку позивача.

ОСОБА_2 з червня 2014 року проходив службу на посаді слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці.

04 квітня 2015 року МВС України видано наказ №431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ».

22 червня 2015 року відповідно до наказу МВС України №431 МВС України видано наказ №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції», яким затверджено Перелік змін у штатах МВС. Згідно вказаного наказу скорочуються всі посади УМВС України на Одеській залізниці, крім посад членів комісії з ліквідації, створеної наказом МВС України від 08 червня 2015 року №661.

30 червня 2015 року на виконання вимог наказу МВС України від 22 червня 2015 року №741, т.в.о. начальника УМВС України на Одеській залізниці направлено начальникам галузевих служб лінійних відділів та підрозділів при Управлінні службову телеграму, де зазначено, що в термін до 10 липня 2015 року довести до відома всього особового складу наказ МВС №741, попередити кожного підлеглого працівника особисто під підпис про наступне звільнення з ОВС через скорочення штатів з 01 вересня 2015 року.

08 вересня 2015 року в УМВС України на Одеській залізниці видано наказ №127 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2, слідчого слідчої частини слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з грубим порушенням вимог п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з чим позовна вимога в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС України на Одеській залізниці №127 о/с від 08 вересня 2015 року в частині звільнення позивача з 08 вересня 2015 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) підлягає задоволенню. Також, для повного захисту прав, суд першої інстанції дійшов ло висновку про зобов'язання ліквідаційну комісію УМВС України на Одеській залізниці, здійснити розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 з 08 вересня 2015 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Проте, судом першої інстанції було встановлено, що Ліквідаційна комісія УМВС України на Одеській залізниці, не наділена повноваженнями щодо розгляду кандидатур для прийняття на службу в іншу юридичну установу, а саме в ГУ Національної поліції в Одеській області, у зв'язку з чим не встановлено правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача в частині зобов'язання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України на Одеській залізниці розглянути кандидатуру майора міліції ОСОБА_2, для зайняття рівнозначної посади у відповідності до п.9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у ГУ Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 3 КЗпП України - законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до пп.«г» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 - особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

02 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який опубліковано в газеті «Голос України» 06 серпня 2015 року.

У пп.1 п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п.8, п.9, п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, спеціальним законодавством регламентовано процедуру вивільнення працівників міліції з органів внутрішніх справ, у зв'язку з ліквідацією всіх територіальних органів МВС України та повним скороченням штатних одиниць, відповідно до якої працівники вважаються повідомленими про їх наступне вивільнення через скорочення штатів з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію», тобто з 06 серпня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2015 року МВС України видано наказ № 431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ». 22 червня 2015 року відповідно до наказу МВС України №431 Міністерством Внутрішніх Справ України видано наказ №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції», яким затверджено Перелік змін у штатах МВС. Згідно вказаного наказу скорочуються всі посади УМВС України на Одеській залізниці, крім посад членів комісії з ліквідації, створеної наказом МВС України від 08 червня 2015 року №661 (а.с.233-235).

Разом з тим, особи, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, упродовж трьох місяців з 06 серпня 2015 року могли бути прийняті на службу до поліції шляхом зарахування за їх згодою чи за конкурсом.

Згідно з п.149, п.153 Типової інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства.

Факт і дата надходження документа до установи обов'язково фіксуються за правилами, зазначеними в п.82 цієї Інструкції.

У п.82 Інструкції визначено, що відмітка про надходження документа до установи проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Відповідно до п.161, п.163, п.180 Інструкції реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Документи реєструються лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Передача документів у межах структурного підрозділу здійснюється через особу, відповідальну за діловодство в структурному підрозділі (секретаря).

З вищенаведених норм слідує, що єдиною законодавчо передбаченою формою волевиявлення особи щодо працевлаштування, проходження нею служби є виключно особисто написана заява (рапорт) такої особи, що зареєстрована відповідно до п.82, п.149, п.153 Інструкції №1242.

Тобто, для реалізації права на працевлаштування законодавчо вимагається вчинення активних індивідуальних дій особою, яка хоче бути працевлаштованою, звернення з рапортом у встановлені строки та в порядку. В іншому випадку, якщо на протязі вказаного терміну правник міліції не вчинив таких дій, то він вважається таким, що відмовився від її проходження, і ця обставина є достатньою і необхідною правовою підставою для його звільнення у зв'язку зі скороченням штатів, що помилково не

При цьому, колегія суддів зауважує, що при врегулюванні правовідносин у сфері публічної служби пріоритетне значення мають норми спеціального законодавства, а загальні положення КЗпП України, на які посилається суд першої інстанції можуть застосовуватися виключно, якщо таке прямо передбачено у спеціальному законі або якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, висновки якої, у відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію» прийнятий пізніше у часі, ніж КЗпП України, а тому, у відповідності до принципу дії закону в часі, застосуванню підлягає саме спеціальний Закон України «Про Національну поліцію».

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що з 06 серпня 2015 року позивач є офіційно попередженим про майбутнє звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів на підставі п.8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

У період з 06 серпня 2015 року по 08 вересня 2015 року рапорт (заява) позивача про прийняття на службу до поліції у встановленому законом порядку до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці не надходила та в порядку, передбаченому Інструкцією №1242, не реєструвалась і, відповідно, до ГУ Національної поліції в Одеській області не передавалась.

Такі обставини підтверджуються, зокрема, витягом з журналу Т2 обліку вихідних та внутрішніх документів форма 45 Управління МВС України на Одеській залізниці (а.с. 239 - 244) та витягом з журналу обліку вхідних документів форма 50 Управління МВС України на Одеській залізниці (а.с. 245 - 249), з яких вбачається, що в період з 12 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року, в УМВС України на Одеській залізниці здійснювалася реєстрація вхідної кореспонденції, однак реєстрація рапорту ОСОБА_2, від 14 жовтня 2015 року, на наявність якого наполягає позивач, відсутня.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач не вчинив активних індивідуальних дій відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції №1242, з відповідним рапортом до уповноваженої особи (органу) - свого безпосереднього роботодавця у встановлений тримісячний строк не звернувся, колегія суддв приходить до висновку, що апелянт не був обізнаний про бажання позивача проходити службу в поліції, а відтак 08 вересня 2015 року наказом начальника УМВС України на Одеській залізниці №127 о/с позивача законно було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно посилався на свідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як на доказ наявності рапорту позивача про розгляд питання щодо подальшого проходження служби в поліції, оскільки зі свідчень вказаних свідків не вбачається, що ОСОБА_2 було надано т.в.о. начальника УМВС України на Одеській залізниці рапорт про розгляд питання щодо подальшого проходження служби в поліції від 14 жовтня 2015 року, а свідки лише зазначають про знаходження позивача в приміщенні УМВС України на Одеській залізниці в середині жовтня 2015 року.

Висновки суд першої інстанції, що апелянтом при прийнятті оскаржуваного наказу про звільнення позивача, не було дотримано вимоги КЗпП України, зокрема ст. 40, ст. 49-2 щодо письмового попередження за два місяці до звільнення, колегія суддів також вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги з підстав, зазначених вище.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ від 08 вересня 2015 року №127 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 прийнятий апелянтом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про Національну поліцію», його «Прикінцевими та перехідними положеннями».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв'язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Разом з цим, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2017 року було відстрочено УМВС України на Одеській залізниці сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі №815/4162/16 до моменту ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.2 та ч.6 ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Таким чином, враховуючи, що сплату судового збору можливо стягнути з позивача лише у разі наявності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судовий збір у розмірі 3 031, 60 грн. (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню саме з УМВС України на Одеській залізниці за результатами розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, про поновлення на посаді, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про зобов'язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці (вул. Середньофонтанська, 14, м. Одеса, 65007) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №:1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір в розмірі 3 031, 60 грн. (три тисячі тридцять одна) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 березня 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний