Справа № 3257/10/2170
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2010 р. 15 год. 30 хв.Справа № 2а-3257/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Півченко О.В.,

за участю:

представників позивача - Гацана А. М., Іващенка В. С., Сервіанової О. П., Гацан О. А.,

представників відповідача - Мкртчян Л. С., Ільїної Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Елена"

до державної податкової інспекції у м. Херсоні

про скасування рішень про застосування штрафних санкцій,

встановив:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Елена» (далі - ПП ВКФ «Елена», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі - ДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.06.2010 р. № /0 та рішень про застосування штрафних санкцій від 08.06.2010р. № та № , якими позивачу збільшені зобов'язання з податку на прибуток на 58 000,87 грн., у тому числі за основним платежем на 38 667,25 грн., та застосовані штрафні санкції у сумі 1 433 330,84 грн. за порушення валютного законодавства України.

Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили скасувати спірні податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що названі рішення складені на підставі невірних висновків за результатами вивчення господарських процесів ПП ВКФ «Елена». Відповідач не вірно визначив заниження оподатковуваного прибутку по операціям, щодо передачі палива компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» на загальну суму 154 669,00 грн. Позивач просить врахувати те, що розрахунки з цією компанією щодо отримання останньою від нього палива знаходились на розгляді в Лондонському арбітражі і до закінчення розгляду справи статус переданого палива залишався не визначеним, а тому його передача не могла кваліфікуватись як безоплатна передача цінностей іноземній юридичній особі. Представник позивача вказав на те, що вольові дії ПП ВКФ «Елена» не були спрямовані на безоплатну передачі паливно-мастильних матеріалів та води компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA», зазначені матеріальні цінності мали бути повернуті підприємству відповідно до укладених договорів.

Неправомірним є застосування штрафних санкцій за неповернення валютних цінностей на територію України в результаті неповного здійснення розрахунків з компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA», оскільки питання повернення цих коштів також знаходилось на розгляді у Лондонському арбітражі, а на період розгляду справи зупиняється нарахування пені за неповернення валютних цінностей на Україну.

Представники позивача проти позову заперечували, вважають, що позивачу правомірно визначено зобов'язання з податку на прибуток та застосовано штрафні санкції за неповне повернення валютних цінностей на Україну та не подання декларації про наявність неповернутих валютних цінностей, які знаходяться за межами митних кордонів України. Отримання компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» палива підтверджується актами інвентаризації залишків паливно-мастильних матеріалів при передачі в оренду суден «Волго-Дон 4» та «Марія» і повернення з оренди позивачеві. Відповідно, відсутність паливно-мастильних матеріалів в момент повернення суден з оренди може розцінюватись як безкоштовна передача цих цінностей орендарю - компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA».

Стосовно порушення позивачем валютного законодавства України відповідач стверджує, що на підставі зовнішньоекономічних контрактів позивач недоотримав від компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» валютних цінностей на суму 244 200,0 дол. США, документального підтвердження щодо подання позовної заяви до суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України про стягнення боргу з іноземного партнера не надав і тому за неповне проведення розрахунків до позивача застосовано штрафні санкції у вигляді нарахування пені за кожен день прострочення розрахунків у розмірі 0,3% від суми недоодержаної валютної виручки.

Стосовно декларування валютних цінностей відповідач вважає, що суб'єкт зовнішньоекономічних відносин при наявності неповернутих валютних цінностей понад встановлені терміни розрахунків зобов'язаний щоквартально надавати податковому органу за місцем реєстрації цього суб'єкта декларацію про наявність таких цінностей незалежно від причин виникнення боргу та заходів які вживаються для повернення цих цінностей, що не було зроблено позивачем протягом 3 періодів подання такої звітності.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірне податкове повідомлення-рішення від 08.06.2010 р. № /0 про визначення зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та рішення про застосування штрафних санкцій 08.06.2010р. № та № прийняті на підставі висновків акту планової виїзної перевірки ПП ВКФ «Елена» від 26.05.2010 р. № 2428/23-4/14124668 (далі - акт перевірки).

За актом перевірки заниження зобов'язання з податку на прибуток за 2008 рік позивачем відбулось внаслідок не включення до складу валових доходів вартості паливно-мастильних матеріалів, безкоштовно переданих компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA», на загальну суму 154 669,0 грн., чим було порушено вимоги пп. 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР).

При досліджені обставин справи встановлено, що позивач на підставі договорів-контрактів надав компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» в оренду судна «Волго-Дон 4» та «Марія» із залишками паливно-мастильних матеріалів і води на борту суден. За контрактами орендар зобов'язаний був повернути судна з оренди в тому ж технічному стані, з тими ж запасами палива, мастил та води що були на момент передачі суден в оренду. При повернені з оренди суден позивач встановив нестачу дизпалива та мастил на загальну суму 154 669,0 грн.

За змістом пп. 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді. Однак, посилаючись на ту ж саму норму Закону №334/94-ВР, відповідач вважає, що доходами з інших джерел є суми безкоштовно наданих платником податку у звітних періодах, тобто йде мова про тлумачення (перекручення) приписів пп. 4.1.6 ст. Закону під час складення висновків акту перевірки позивача від 26.05.2010 р.

За приписами пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР безкоштовна передача матеріальних цінностей розглядається як валовий дохід платника податків в момент отримання їх без вимоги про проведення компенсації їх вартості і не містить вимоги про включення до валових доходів надавача безкоштовних товарів (робіт, послуг).

Разом з тим при розгляді цього питання слід врахувати наступні обставини справи.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1. ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Згідно положень п 5.1. ст. 5 № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону № 334/94-ВР господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до пп. 11.3.1. п. 11.3 ст. 11 Закону України № 334/94-ВР датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Виходячи із положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», позивач, при виявлені нестачі паливно-мастильних матеріалів при здійснені орендних операцій з компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA», зобов'язаний був надіслати претензію орендарю на суму виявленої нестачі, оскільки умови оренди суден «Волго-Дон 4» та «Марія» не передбачали додаткового надання в рахунок орендної плати паливно-мастильних матеріалів. Виявлення нестачі та подання претензії означає продаж паливно-мастильних матеріалів компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» і є доходами позивача у вигляді компенсації безпідставно використаних орендарем вартості зазначених матеріальних цінностей. Позивач на період врегулювання спору щодо виявленої нестачі паливно-мастильних матеріалів міг також скоригувати валові витрати на вартість придбаних та не використаних у господарській діяльності товарів (паливно-мастильних матеріалів на суму 154 699,0 грн.). Проведення однієї із цих операцій означало для позивача збільшення оподатковуваного прибутку за 2008 рік на 154 699,0 грн. та зобов'язання з податку на прибуток на 38 667,25 грн.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача, що на момент складення Декларації з податку на прибуток не було визначено статусу нестачі паливно-мастильних матеріалів і можливості її погашення орендарем, тому що законодавство з оподаткування прибутку підприємств зобов'язує платника податків відображати у складі валових доходів будь-яке відвантаження товарів (робіт, послуг) іншому суб'єктові господарських відносин незалежно від способу розрахунків за отриманий ним товар (роботу, послугу), або коригувати валові витрати платника податків на вартість придбаних товарів (робіт, послуг), у разі коли є недоведеною їх використання у власній господарській діяльності платника податків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволені його позовних вимог про скасування податкового повідомлення рішення 08.06.2010р. № /0, яким ПП ВКФ «Елена» визначено зобов'язання з податку на прибуток.

При дослідженні правомірності застосування податковим органом до ПП ВКФ «Елена» штрафних (фінансових) санкцій, судом встановлено наступні обставини.

За актом перевірки від 26.05.2010 р. позивач у 2007-2008 роках мав господарські відносини з компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA». На виконання умов укладених договорів позивач надав компанії судна «Волго-Дон 4» та «Марія» в оренду за плату. За період з 01.07.2007р. по 21.12.2009 р. позивачем надано послуг компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» на загальну суму 886 900,00 дол. США, оплата від орендаря за надані послуги склала 650 700,00 дол. США, тобто українська сторона недоотримала валютної виручки у сумі 244 200,00 дол. США., у тому числі за 2007 рік 17 600,00 дол. США та за 2008 рік 226 600,00 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

За змістом ст. 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених ст. 1 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Під час розгляду справи позивач надав до суду копію рішення Лондонського арбітражного суду у його справі щодо відшкодування компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» несплаченої суми орендної плати за оренду суден «Волого-Дон 4» та «Марія», а також інших належних йому витрат, у зв'язку з неналежним проведенням розрахунків за надані послуги. Згідно рішення суду позов позивача, поданий до суду 10.06.2009 р., задоволений повністю.

Таким чином, відповідач мав право нараховувати пеню за порушення строків розрахунків за надані послуги позивачем компанії «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» до 09.06.2009 р. включно, а не до 31.12.2009 р., як було зроблено при проведені перевірки та складенні спірного рішення про застосування штрафних санкцій від 08.06.2010р. №. Проаналізувавши додаток № 7 до акту перевірки від 26.05.2010р. суд погоджується з тим, що позивачу мала бути нарахована пеня за несвоєчасне надходження валютної виручки виходячи з ставка НБУ на момент здійснення контракту у сумі 7,7 грн. за 1 дол. США з врахуванням помісячного визначення розміру орендної плати за оренду суден «Волого-Дон 4» та «Марія».

З огляду на викладене, за несвоєчасне надходження валютної виручки у сумі 2 100 дол. США за період з 28.01.2009 р. по 09.06.2009 р. позивачу мала бути нарахована пеня у сумі 6 451,83 грн. (2 100*0,3%*7,7*133), за несвоєчасне надходження виручки 55 800 дол. США за період з 28.02.2009р. по 10.06.2009р. - у сумі 131 475,96 грн. (55 800*0,3%*7,7*102), за несвоєчасне надходження валютної виручки у сумі 54 000 дол. США за період з 30.03.2009р. по 10.06.2009р. - у сумі 89 812,0 грн. (54 000*0,3%*7,7*72), за несвоєчасне надходження виручки у сумі 55 800 дол. США за період з 30.04.2009р. по 10.06.2009р. мала бути нарахована пеня у сумі 52 848,18 грн. (55 800*0,3%*7,7*41), за несвоєчасне надходження валютної виручки у сумі 48 600 дол. США за період з 30.05.2009р. по 10.06.2009р. мала бути нарахована пеня у сумі 12 349,26 грн. (48600*0,3%*7,7* 11).

Таким чином, сума пені за порушення позивачем валютного законодавства під час проведення господарських операцій з компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» мала скласти 292 937,23 грн. Тому суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення про застосування штрафних санкцій до позивача за порушення законодавства у сфері ЗЕД від 08.06.2010 р. № на 1 139 883,61 грн. (1432820,84-292937,23).

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994р. №319/94 суб'єкти зовнішньоекономічних відносин зобов'язані декларувати валютні цінності, які знаходяться за межами Україні та не повернуті у встановлений законодавством строк. Позивач, маючи протягом більш ніж 180 днів даного терміну несплачені компанією «VALMONT MARINE LANES S.A. PANAMA» кошти за оренду суден, зобов'язаний був задекларувати кошти у податковому органі за його місцем реєстрації і подавати декларації щоквартально протягом того проміжку часу, поки не буде перераховано кошти або прийняте рішення суду про їх стягнення. Рішення Лондонського арбітражу було прийняте 29.10.2010 р., тобто за перевірений період з 01.07.2007 р. по 31.12.2009 р. (акт перевірки від 26.05.2010р.) позивач мав надати відповідачеві три декларації про наявність валютних цінностей за кордонами України.

Відповідальність за назване порушення визначена Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р. № 15-93 та Положенням про валютний контроль, затвердженим постановою Правління НБУ від 08.02.2000 р. №49, зареєстрованим в Мін'юсті України 04.04.2000р. № 209/4430, і передбачає накладення штрафних санкцій у розмірі 170 грн. за кожен випадок неподання декларації про наявність валютних цінностей за межами кордонів України. Тому суд вважає правомірним складення та визначення розмірів штрафних санкцій за рішенням про застосування штрафних санкцій від 08.06.2010р. № .

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України ДПІ у м. Херсоні як суб'єкт владних повноважень не довела правомірність своїх дій щодо застосування рішенням від 08.06.2010 р. № до ПП ВКФ «Елена» штрафних (фінансових санкцій) на загальну суму 1 432 820,84 грн. за порушення вимог валютного законодавства. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що це рішення є протиправним в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 139 883,61 грн.

Вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.06.2010 р. № /0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та рішення про застосування штрафних санкцій від 08.06.2010р. № за порушення правових приписів щодо повернення в Україну валютних цінностей є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

постановив:

Позовні вимоги приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Елена" до державної податкової інспекції у м. Херсоні задовольнити частково.

Визнати частково протиправним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 червня 2010 р. № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 139 883,61 грн., в іншій частині - залишити без змін.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2010 р. № /0 про визначення зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 58 000,87 грн., в тому числі за основним платежем 38 667,25 грн., за штрафними санкціями - 19 333,62 грн.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 червня 2010 р. № в сумі 510,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суду, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 вересня 2010 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 2.11.13