Справа № 816/2186/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р.Справа № 816/2186/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Гонжак К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. по справі № 816/2186/16

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області третя особа Фермерське господарство "Супрунівське-1"

про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області), третя особа: Фермерське господарство "Супрунівське-1" (далі по тексту - ФГ "Супрунівське-1"), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що оформлена листом від 02.07.2016 року № 5022/6-16 з питань надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_4 від 27.05.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих у тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року по справі № 816/2186/16 адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Фермерське господарство "Супрунівське - 1", про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що оформлена листом від 02.07.2016 № 5022/6-16, у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_4 від 27.05.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих у тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1102,40 грн (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ().

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року по справі № 816/2186/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилаючись на положення ст.ст. 31, 32 Земельного кодексу України, п.4 ст. 1, п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що спірну земельну ділянку відповідно до п. 4 «Майно Господарства» Статуту Фермерського господарства «Супрунівське-1», затвердженого Протоколом №1 від 12.01.2016 року до складу майна фермерського господарства не включено, відтак неможливо встановити використання фермерським господарством даної земельної ділянки, а отже, відсутні підстави для розпорядження спірною земельною ділянкою у фермерського господарства та його членів.

Позивач у надісланих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні, з викладених підстав, просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначили, що відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) із земель, наданих у тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" для ведення фермерського господарства, оскільки виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлений статтею 123 Земельного кодексу України та не містить такої підстави для відмови як відсутність у Статуті господарства інформації про включення земельної ділянки до майна фермерського господарства.

Третя особа надіслала клопотання, в якому просила розгляд справи провести без участі її представника.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що третя особа по справі належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що навесні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" для ведення фермерського господарства на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Листом від 21.04.2016 року за № 2246/6-16 ОСОБА_4 відмовлено у наданні такого дозволу з посиланням на недоліки матеріалів, доданих до клопотання, а тому запропоновано долучити інформацію про відсутність реалізації права на земельну частку (пай), довідку про розмір земельної частки (паю) на території даної сільської ради, а також про проведення загальних зборів фермерського господарства щодо приватизації земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) членами фермерського господарства (а.с. 11).

Усунувши вказані недоліки, 27.05.2016 року позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" для ведення фермерського господарства на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 13, 56).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02.07.2016 № 5022/6-16 відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні клопотання з посиланням на те, що згідно пункту 4 статусу Фермерського господарства «Супрунівське-1» земельна ділянка не включена до майна даного фермерського (селянського) господарства.

Не погодившись з такою відмовою суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Абзацом "а" частини першої статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Відповідно до частини першої та другої статті 13 Закону України "Про фермерське господарство", члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 32 Земельного кодексу України громадянам України, членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки закріплений в ч. 7 ст. 118 ЗК України та є вичерпним.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, мотиви, за яких відповідач прийняв оскаржуване рішення, не узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність частки (паю) для ведення фермерського господарства слугувало не включення до майна ФГ "Супрунівське-1" спірної земельної ділянки, про що свідчить Статут ФГ "Супрунівське-1", а саме: пункт 4 "Майно господарства". При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідачем не зазначено положень нормативно-правових актів, на підставі яких прийнято зазначене рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Відповідь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5022/6-16 від 02.07.2016 не містить посилань на інші підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог частини 2 статті 71 КАС України, не довів правомірності своїх заперечень проти адміністративного позову, законності та обґрунтованості прийнятого ним рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не було доведено належним чином правомірності прийнятого рішення, колегія суддів, приходить до висновку про необґрунтованість зазначеного рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що оформлено листом від 02.07.2016 року № 5022/6-16 про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території сільської ради Полтавського району Полтавської області, а тому заявлені позовні вимоги ОСОБА_4, є обґрунтованими а такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач приймаючи рішення, що оформлено листом від 02.07.2016 року № 5022/6-16 про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безплатно у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування фермерському господарству "Супрунівське-1" на території сільської ради Полтавського району Полтавської області, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року по справі № 816/2186/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. по справі № 816/2186/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 28.03.2017 р.