Справа № 826/10863/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київреклама» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» (надалі – ТОВ «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС», позивач) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі – Департамент, відповідач1), комунального підприємства «Київреклама» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі – КП «Київреклама», відповідач2) про визнання протиправними дій Департаменту та КП «Київреклама» щодо демонтажу рекламного засобу в кількості 1 шт., загальною площею 599 квадратних метрів, демонтованого 29.03.2016 р. з фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд.49/2; зобов'язання КП «Київреклама» відновити первісний стан рекламного засобу в кількості 1 шт., загальною площею 599 квадратних метрів, демонтованого 29.03.2016 р. з фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2, шляхом повернення та монтажу його на місце демонтажу, відновити до стану, в якому рекламний засіб знаходився до моменту монтажу.

Свої позовні вимоги ТОВ «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» обґрунтовує тим, що невідомі особи демонтували зазначений рекламний засіб, розміщений на частині фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2.

Позивач зазначає, що працівники КП «Київреклама» та Департаменту навіть не намагалися встановити власника конструкції. Департамент жодним чином не повідомив ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» як балансоутримувача частини стіни та ТОВ «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» як власника рекламного засобу про прийнятим ним наказ №348 про демонтаж рекламних конструкцій за вказаною адресою.

Таким чином, позивач вважає, що КП «Київреклама» та Департамент своїми діями порушили встановлений законодавством порядок щодо розміщення та демонтажу рекламних засобів. Крім того, вони своїми діями порушили право ТОВ «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» на вільне розпорядження та користування майном, яке належить йому на праві приватної власності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач 1 явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надав.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях, пояснив суду, що позивачем на фасаді будинку розміщено засіб зовнішньої реклами- банер (панно) без отримання документу дозвільного характеру - дозволу на розміщення об'єкту зовнішньої реклами. Окрім того, балансоутримувач будівлі (споруди) ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» не є розповсюджувачем зовнішньої реклами, з огляду на що відповідач 1 не зобов'язаний був до нього звертатись.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» (Орендар) та ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (Орендодавець) укладений договір оренди №ДО-02/Б-2016 від 01.02.2016 року, згідно мов якого Орендодавець надав в оренду частину фасадної стіни цеху №5, загальною площею 599,0 метрів квадратних, за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2. Строк дії оренди становить: з 01 лютого 2016 року до 30 листопада 2016 року.

Як зазначає сам позивач, без отримання будь-якого дозволу на вказаному фасаді стіни Орендар розмістив рекламний банер та вже в подальшому намагався отримати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

В той же час, Департаментом видано наказ №348 від 18.11.2015 р. «Про демонтаж рекламних засобів», згідно якого демонтажу підлягав рекламний засіб за вказаною адресою.

На виконання зазначеного наказу, працівниками КП «Київреклама» здійснено демонтаж рекламного засобу, розміщеного на частині фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 43 Господарського кодексу України особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

У пункту 63 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженому Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» визначено такий документ: Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Розміщення об'єктів зовнішньої реклами в м. Києві регулюється Законом України «Про рекламу», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.. №2067 (далі - Типові правила), Порядком розміщення реклами в місті Києві, затвердженим рішенням Київради 22.09.2011р. № 37/6253 (далі - Порядок), Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київради від 25.12.2008р. №1051/1051 та Концепцією розвитку зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженою рішенням Київради від 26.01.2012р. №20/7357.

У відповідності до ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У статті 1 цього ж закону визначено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Пунктом 2 Типових правил визначено, що спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Згідно п. 24 Типових правил виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

В той же час як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, дозволу на розміщення зовнішньої реклами на частині фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2 позивачем не отримано.

Цивільно-правова угода - договір оренди № Д0-02/Б-2016 від 01.02.2016 р., що укладений між позивачем та ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», жодних правових наслідків у сфері дозвільної систему не породжує, права на розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті не надає.

З огляду на викладене вище, позивач в порушення вимог чинного законодавства України здійснював господарську діяльність, провадження якої потребувало отримання документу дозвільного характеру, без наявності якого суб'єкт господарювання не може провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 13 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання дозволу на розміщення реклами, належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Згідно п. 5. Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган).

Таким робочим органом є Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно п. 45 Типових правил контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Пунктом 14.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008р. № 1051/1051, розміщення та утримання зовнішньої реклами в місті Києві повинно відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р № 2067, а також діючому Порядку, що затверджується розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 2.1. розділу II Порядку дозвільний орган (Департамент): здійснює контроль за дотриманням вимог цього Порядку щодо розміщення зовнішньої реклами, вимагає усунення виявлених порушень; організовує інвентаризацію РЗ та приймає рішення щодо демонтажу самовільно встановлених РЗ.

Виходячи з викладеного вище відповідач 1 мав всі законні підстави здійснювати контроль за розміщенням рекламного засобу позивача, дотриманням ним вимог порядку розміщення реклами, перевіряти дотримання позивачем вимог щодо встановлення рекламного засобу, вживати заходів щодо виявлених порушень.

Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Стаття 144 Конституції встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчі органи міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Стаття 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

До відання виконавчих органів міських рад належить відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1. ст. 30 цього ж закону організація благоустрою населених пунктів.

Пунктом 4) частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що елементами благоустрою є засоби та обладнання зовнішньої реклами.

У відповідності до положень п. 1.3 розділу І Порядку самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу.

Пунктом 44 Типових правил встановлено, що рекламні засоби забезпечуються маркуванням із зазначенням на каркасі рекламного засобу найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, номера його телефону, дати видачі дозволу та строку його дії.

Згідно п. 17.2 розділу II Порядку демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку, крім іншого, у таких випадках: а) за відсутності маркування РЗ; б) у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

Пунктами 17.6 та 17.1 розділу II Порядку встановлено, що у разі необхідності демонтажу РЗ дозвільний орган складає перелік РЗ, що підлягають демонтажу, затверджує його наказом та направляє до КП «Київреклама» для забезпечення його виконання.

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП «Київреклама» на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв’язку із порушенням позивачем чинного Порядку розміщення реклами, Департаментом видано Наказ № 348 від 18.11.2015 р. «Про демонтаж рекламних засобів», згідно якого демонтажу підлягав рекламний засіб, розміщений на частині фасадної стіни цеху №5 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 49/2.

Суд звертає увагу, що на час розгляду справи по суті вказаний наказ позивачем не оскаржувався та є чинним.

Наказ про демонтаж рекламних засобів - це розпорядчий документ, який видається керівником Департаменту містобудування та архітектури на виконання Порядку розміщення реклами в м. Києві для протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва та усунення порушень чинних нормативно-правових актів у сфері розміщення реклами. Накази про демонтаж строку дії (чинності) не мають.

У пункті 2 наказів встановлюється строк для забезпечення демонтажу рекламних засобів КП «Київреклама», що не є строком дії (чинності) такого наказу, так як наказ діє доти, доки не буде скасований (особою, яка його підписала, або судом) або поки не буде повністю виконаний, тобто не будуть усунуті порушення прав територіальної громади міста Києва та усунуті порушення чинних нормативно-правових актів у сфері розміщення реклами.

Нездійснення з об'єктивних причин КП «Київреклама» в строки, зазначені в наказах про демонтаж, демонтажних робіт, жодним чином не є порушенням Порядку чи інших нормативно-правових актів, чи підставою вважати порушення усунутими, так як порушення суб'єктів господарювання - власників рекламних засобів, не усунуті, тобто тривають.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що демонтаж вказаного рекламного засобу здійснено відповідачем 2 у межах наданих законом повноважень на виконання наказу Департаменту, що є чинним.

Згідно п. 46 Типових правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Балансоутримувач будівлі (споруди) по проспекту Перемоги, 49/2 у м. Києві не є розповсюджувачем зовнішньої реклами, з огляду на що відповідач 1 не зобов'язаний був до нього звертатись.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що дії відповідачів здійснювались на підставі положень чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а отже, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА «НБС» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов