Справа № 810/3974/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м.Київ 810/3974/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління Держгеокадастру Обухівського району Київської області

про про скасування державної реєстрації та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до Управління Держгеокадастру Обухівського району Київської області в якому просила суд:

- скасувати державну реєстрацію та кадастровий номер :01:028:0025 земельної ділянки площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області;

- зобовязати Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) виготовленої ФОП ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо переданої їй рішенням виконавчого комітету Халепянської сільської ради Обухівського району земельної ділянки, вона звернулась до Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області.

Водночас, рішенням № РВ-016 від 27.09.2016 державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області їй було відмовлено у внесенні відповідних даних до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа, вимогам, установленим Законом України «Про ОСОБА_5 земельний кадастр і порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :01:028:0025. Площа співпадає на 100% (накладка). При цьому, у вказаному рішенні було також зазначено про те, що 23.09.2016 державним кадастровим реєстратором створено заяву про виправлення помилки, допущеної у ДЗК внаслідок помилкового перенесення ЗД ЗВ-016.

З метою захисту своїх прав, а також неможливістю вирішення даного спору в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом. Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що кадастровий номер :01:028:0025 було помилково присвоєно земельній ділянці ОСОБА_6, яка, крім того, померла 04.02.2012. Зазначив, що факт помилковості присвоєння кадастрового номера на вказану земельну ділянку підтверджується відповіддю державного реєстратора від 27.09.2016, яка була долучена до матеріалів справи.

Разом з цим, на запитання суду представник позивача у судовому засіданні зазначив, що спору про право власності щодо вказаної земельної ділянки не існує та єдиним власником починаючи з 1997 року саме цієї земельної ділянки є ОСОБА_3.

Представник відповідача у судовому засіданні надав письмові пояснення відносно заявлених ОСОБА_3 позовних вимог та зазначив, що Управління Держгеокадастру Обухівського району Київської області визнає позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0025 (що підтверджується даними журналу судового засідання від 15.02.2017), оскільки при перенесенні з Державного реєстру земель було дійсно допущено технічну помилку. Водночас, представник відповідача зауважив, що відповідно до вимог чинного законодавства державний реєстратор має право вчиняти певні дії в програмному забезпеченні ДЗК, зокрема, щодо виправлення помилок та скасування державної реєстрації лише на підставі рішення суду, та не наділений правами та повноваженнями самостійно вчиняти відповідні дії та приймати такі рішення.

Звертав увагу суду, що у ДЗК існує значна кількість подібних помилок. Пояснив, що на теперішній час, у ДЗК дійсно наявні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025, яка обліковується за ОСОБА_6. Проте, відповідно до розділу програмного забезпечення ведення ДЗК «Національна кадастрова система» про зареєстровані речові права, речове право на вказану земельну ділянку не зареєстровано. У свою чергу, в архіві управління відсутній, не обліковується та на зберігання не передавався другий примірник державного акта на право власності на земельну ділянку з таким кадастровим номером.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні також зазначив, що кадастровий номер це ідентифікатор певної земельної ділянки. Земельній ділянці на яку зареєстровані речові права ОСОБА_6 було присвоєно інший кадастровий номер, та разом з цим, ця ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_3.

На запитання суду представник відповідача пояснив, що спори про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025 відсутні. При цьому, представник відповідача також не заперечував, відносно того факту, що ОСОБА_6 дійсно померла 04.02.2012.

Щодо позовних вимог про зобовязання Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) виготовленої ФОП ОСОБА_4 представник відповідача зазначив, що на його думку, зазначена вимога є похідною від першої позовної вимоги позивача, тому вирішення цього питання залишив на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Халепянської сільської ради від 28 травня 1997 року № 16-2-2 «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок» позивачу в користування було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 27-29).

У вересні 2016 року ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку позивача площею 0,0814 га (а.с.15-22).

З наявної у матеріалах справи технічної документації вбачається, що вона погоджена із власниками суміжних земельних ділянок та Халеп'янською сільською радою.

У подальшому, державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області було розглянуто заяву ОСОБА_7 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.09.2016 (реєстраційний номер ЗВ-016) разом з доданими до неї документами та 27.09.2016 прийнято рішення № РВ-2016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

В якості підстави для прийняття такого рішення відповідачем зазначено про невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :01:028:0025, площа співпадає на 100% (накладка)

Крім того, у вказаному рішенні державним кадастровиим реєстратором було вказано, що 23.09.2016 створено заяву про виправлення помилки, допущеної у ДЗК внаслідок помилкового перенесення ЗД ЗВ-016 та рекомендовано ОСОБА_3 після опрацювання даної заяви повторно звернутись для проведення державної реєстрації земельної ділянки (а.с.10).

З огляду на зазначене, та з метою захисту своїх прав позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відомості про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами містяться в єдиній державній геоінформаційній системі відомостей про землі державному земельному кадастрі.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про державний земельний кадастр передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом (до 1 січня 2013 року) у ОСОБА_5 реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відповідно до приписів статті 16 Закону України Про державний земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у ОСОБА_5 земельному кадастрі.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про ОСОБА_5 земельний кадастр", а також Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі Порядок).

Пунктом 69 Порядку передбачено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою згідно з додатком 12 замовника документації із землеустрою та оцінки земель або її розробника від імені замовника, якщо це передбачено договором на виконання відповідних робіт (далі - заявник).

Заява разом з документацією із землеустрою або оцінки земель, електронним документом та іншими документами, зазначеними у пунктах 91-137 цього Порядку, подається заявником ОСОБА_5 кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

ОСОБА_5 кадастровий реєстратор, у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви розглядає її та перевіряє відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, а також електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Пункт 111 Порядку визначає, що однією з підстав для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки є розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як було встановлено судом, державним кадастровим реєстратором за результатом розгляду заяви позивача про внесення відомостей (змін до них) до ДЗК було виявлено перетин земельної ділянки ОСОБА_3 з ділянкою :01:028:0025, площа співпадає на 100% (накладка).

Водночас, 23.09.2016 державним кадастровим реєстратором створено заяву про виправлення помилки, допущеної у ДЗК внаслідок посилкового перенесення ЗД ЗВ-016.

При цьому, представник відповідача у судовому засіданні підтвердив те, що у ДЗК внаслідок перенесення відомостей з Державного реєстру земель було дійсно допущено технічну помилку, що призвело до виникнення накладки на 100% земельної ділянки ОСОБА_3 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0025.

Відповідно до пункту 138 Порядку помилками у ОСОБА_5 земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 1 січня 2013 р. та перенесені до Державного земельного кадастру.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про державний земельний кадастр встановлено, що у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок, зокрема, розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, такі помилки за згодою власника земельної ділянки можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

У свою чергу, як було встановлено судом, згідно наявної на даний час у ОСОБА_5 земельному кадастрі інформації право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025 зареєстровано за ОСОБА_6. При цьому, відомості щодо державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку відсутні.

Разом з цим, суд зауважує, що факт оформлення права власності на земельну ділянку підтверджується внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також отриманням документу, що підтверджує проведення державної реєстрації права на земельну ділянку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 померла 04.02.2012 (а.с. 38) та відомості про осіб, які успадкували земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025 після її смерті в ОСОБА_5 земельному кадастрі відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що власник земельної ділянки, яка на 100% накладається на земельну ділянку позивача - відсутній, а тому повідомлення власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0025 про виправлення технічної помилки у ДЗК є неможливим.

Пунктами 151 Порядку передбачено, що в разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру або в документації із землеустрою та оцінки земель, органом, що здійснює його ведення (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою), зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересованій особі згідно з додатком 36 або 38 та виправляє зазначену помилку відповідно до пунктів 140-148 або 152-154 цього Порядку.

У повідомленні про виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру, органом, що здійснює його ведення, зазначаються суть виявлених помилок та можливі шляхи їх виправлення.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що державний кадастровий реєстратор може самостійно виправити виявлену помилку, проте, виправлення технічної помилки не призведе до вирішення спірного питання, а саме: скасування державної реєстрації та кадастрового номеру :01:028:0025 земельної ділянки площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області та відповідно внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області.

У свою чергу, відповідно до вимог чинного законодавства державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року ОСОБА_5 кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну (частина 10 статті 24 Закону України «Про ОСОБА_5 земельний кадастр» та пункт 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051).

Як вже зазначалось, згідно наявної на даний час у ОСОБА_5 земельному кадастрі інформації право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025 зареєстровано за ОСОБА_6, яка померла 04.02.2012 та відомості щодо державної реєстрації її права (в державному реєстрі прав) на вказану земельну ділянку відсутні.

Тобто, з наведеного вбачається, що речове право на вказану земельну ділянку не було зареєстроване з вини заявника вже більше ніж пять років (враховуючи, що ОСОБА_6 померла ще в 2012, а відомості про осіб які успадкували після її смерті земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0025 у ДЗК відсутні).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до приписів частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим, суд також враховує, що представник відповідача визнав позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номеру :01:028:0025 у повному обсязі та наполягав, що захист прав позивача можливий лише шляхом скасування цієї реєстрації саме на підставі рішення суду. При цьому, суд пересвідчився у наявності у представника відповідача повноважень визнавати позов.

Таким чином, з огляду на вказані приписи законодавства, встановлені обставини справи та з метою належного захисту прав ОСОБА_3 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень суд дійшов висновку, що державна реєстрація в ОСОБА_5 земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0025 площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області підлягає скасуванню.

Разом з цим, відповідно до статті 16 Закону України «Про ОСОБА_5 земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у ОСОБА_5 земельному кадастрі.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що державна реєстрація в ОСОБА_5 земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0025 площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області підлягає скасуванню, суд дійшов висновку, що кадастровий номер :01:028:0025 також підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації та кадастрового номеру :01:028:0025 земельної ділянки площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача внести до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) виготовленої ФОП ОСОБА_4, суд зазначає про таке.

Приписами пункту 5 Порядку, а також статті 9 Закону України Про ОСОБА_5 земельний кадастр встановлено, державний кадастровий реєстратор самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

При цьому, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

Отже, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є виключно дискреційними повноваженнями Управління Державного агентства земельних ресурсів.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Разом з тим, завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Водночас, суд враховує, що у пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства вказано, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з цим, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

При цьому, відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 10 статті 791 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у ОСОБА_5 земельному кадастрі.

Частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) виготовленої ФОП ОСОБА_4

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач - субєкт владних повноважень позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації та кадастрового номеру :01:028:0025 земельної ділянки площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області визнав у повному обсязі, та вирішення іншої частини позовних вимог залишив на розсуд суду.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки вимог про відшкодування судових витрат позивач не заявляв, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати державну реєстрацію та кадастровий номер :01:028:0025 земельної ділянки площею 0,3821 га, що розташована в с. Халепя Обухівського району Київської області.

3. Зобовязати Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,0814 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Халепя, вул. Вознесенська Обухівського району Київської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) виготовленої ФОП ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 20 лютого 2017 р.