Справа № 573/2527/16-а
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/2527/16-а
Номер провадження 2-а/573/3/17
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

23 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.,

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі в режимі відео конференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03 грудня 2016 року інспектором патрульної поліції Скрипченком Д.Ю. було винесено постанову серії ПС2 № 495298 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляд штрафу в сумі 425 грн. Зі змісту постанови вбачається, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 03 грудня 2016 року об 12 год. 20 хв. рухаючись по проспекту Курському в м. Суми нібито користувався засобом зв'язку, тримаючи в руці, розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Вказує, що оскаржувана постанова не містить доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, так як викладені у постанові факти не відповідають реальним обставинам справи, оскільки по мобільному телефону він не розмовляв, допущення правопорушення заперечував, його вина під час винесення постанови інспектором поліції доведена не була. Крім того, інспектором було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, не враховано свідчення свідка, який знаходився поряд з водієм. Також позивач вважає, що при притягненні до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, положення ст. 258 КУпАП не застосовуються, тому винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення уповноваженими на те особами без складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, є неправомірним.

Посилаючись на викладені вище обставини позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3-го батальйону УПП в м. Суми Скрипченка Д.Ю. та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 від 03 грудня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, його представник - адвокат Бондаренко Є.П. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 при розгляді справи в режимі відео конференції позовні вимоги не визнав у повному обсязі, підтримавши доводи заперечення, проти позову, яке надійшло до суду 31.01.2017 року, в котрому він вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача - захисника Бондаренко Є.П., пояснення представника відповідача ОСОБА_4, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупноті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за зазначеною нормою настає, зокрема, за користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку.

Судом встановлено, що 03 грудня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Суми лейтенантом поліції Скрипченком Д.Ю. відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 03 грудня 2016 року в м. Суми по проспекту Курському, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, користувався засобами зв'язку, розмовляв по мобільному телефону, тримавши його в руках, чим порушив п. 2.9 ПДР України (а. с. 4).

Згідно з доводами ОСОБА_1, які не спростовані відповідачем, на час винесення постанови він був не згодний з порушенням.

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що на момент винесення інспектором Скрипченком Д.Ю. оскаржуваної постанови, позивач заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. А отже, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вищезгаданих вимог чинного законодавства.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), від імені яких розглядати такі справи та накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом переглянуто відеозапис, наявний в матеріалах справи, (а.с.43), згідно якого не зафіксовано сам момент розмови позивача по мобільному телефону, чи прикладання мобільного телефону до вуха, взагалі відеозапис не підтверджує факт розмови позивача по мобільному телефону, а лише факт діалогу інспектора з водієм(позивачем), при якому інспектор не оголосив, що в даному місці відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення, не роз'яснив спочатку водію його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, але отримав пояснення водія про те, що той грів вухо мобільним телефоном, потім про те, що то був гаманець, потім про те, що він не розмовляв по мобільному телефону взагалі, і лише після тривалого діалогу з водієм інспектор нарешті швидко роз'яснив водію ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, після чого водій не визнав факт порушення ПДР , а саме розмови по мобільному телефону.

Відповідно до ст.279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Зазначений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення був порушений відповідачем. Розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся майже одразу після його зупинення інспектором поліції, без першочергового роз'яснення водію ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, тому він не мав можливості скористатися послугами адвоката. Також інспектором поліції не був допитаний в якості свідка пасажир, який знаходився в автомобілі. Тобто докази правопорушення не досліджувалися взагалі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачем фактів, при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем допущено порушення вимог ст. ст. 268, 279, 280, 283 КУпАП.

Об'єктивні докази, які б достовірно свідчили б про скоєне позивачем порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Таким чином Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що коли проміжок часу з моменту вчинення правопорушення до розгляду протоколу не перевищував декількох годин, тому особа була позбавлена можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням та доказами, а звідси - адекватно їх оцінити і розробити юридичну стратегію свого захисту, що є порушенням права на захист. Такі дії є порушенням конвенційних положень права на справедливий суд.

У даній справі судом встановлено, що розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся майже одразу після його зупинення інспектором поліції.

Враховуючи вищевказані правові норми, це є порушенням права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в даному випадку позивача на захист.

В оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому спростувати доводи позивача в позовній заяві немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення, не дає суду підстав зробити безумовний висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В той же час, відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Також в оскаржуваній постанові не відображено, чи здійснювалась відеофіксація.

Отже, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що інспектором поліції роти № 3 батальйону УПП в м. Суми Скрипченком Д.Ю. прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. А отже, винесена відповідачем Скрипченком Д.Ю. постанова про адміністративне правопорушення протирічить положенням ч.3 ст.2 КАС України, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 122, 222, 251, 245, 258, 268, 280, 288, КУпАП, ст. ст. 4, 6, 9, 11, 69, 70, 71 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченка Д.Ю. щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 від 03 грудня 2016 року протиправними.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 від 03 грудня 2016 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченком Д.Ю. відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:

Справа № 573/2527/16-а

Номер провадження 2-а/573/3/17

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

23 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.,

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі в режимі відео конференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченка Д.Ю. щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 від 03 грудня 2016 року протиправними.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 495298 від 03 грудня 2016 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченком Д.Ю. відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:

Повний текст постанови буде виготовлено 27 березня 2017 року.