Справа № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 р. у справі № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016)

за позовом ОСОБА_2

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

"01" липня 2016 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську в якому просила

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-77 вих. 16 від 19.02.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-III),

- зобовязати відповідача здійснити їй з 01.01.2016 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними законом України від 05.10.1995 № 358/95 ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-III) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2016 № 18-77 вих 16 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 01.02.2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 р. у справі № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016) адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що зміни в пенсійному законодавстві щодо обмеження граничного розміру пенсійної виплати введені значно пізніше ніж призначено пенсію позивачу, отже дані обмеження не можуть застосовуватись до позивача.

Не погодившись з постановою суду, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 р. у справі № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не повно встановив та дослідив обставини по справі, що призвело до невірного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог. Скаржник наполягає на вірному обрахунку та виплаті пенсії позивачу, у відповідності до чинного на теперішній час законодавства.

Під час апеляційного перегляду справи, представниками сторін надавались пояснення щодо обставин справи, письмовими пояснення підтримувались позиції щодо доводів апеляційної скарги та заперечень до неї.

Судом розглянуто клопотання ОСОБА_2 від 15.03.2017 року про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку з находженням позивача на стаціонарному лікуванні, проте з метою дотримання розумних строків розгляду справи, а також з огляду на наявність у ОСОБА_3 належним чином уповноважених представників, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні поданого клопотання та завершити розгляд справи за наявними в справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 11.07.1998 року ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру» в розмірі 90% від заробітної плати. Після призначення пенсії, позивачка з 17.07.1998 року по 18.03.2008 року продовжувала працювати в прокуратурі м. Дніпропетровська на посаді помічника прокурора м. Дніпропетровська, з якої звільнилася за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

09.06.2016 року позивач звернувся до Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з проханням здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-77 вих 16 від 19.02.2016 року.

Листом від 13.06.2016 року за № 3407/06/12 року Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовило позивачу у задоволені вказаної заяви про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року в редакції Закону від 28.12.2014 року на дату його звернення умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись з діями пенсійного органу по відмові у проведенні перерахунку пенсії у розмірі 90% від суми заробітної плати станом на лютий 2016 року, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність відмови пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівника прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, у зв'язку з чим, дії відповідача по проведенню перерахунку пенсії виходячи з 80% суми заробітної плати є необґрунтованим та таким, що суперечить приписам чинного законодавства. Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина третя вказаної статті встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2).

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

З наведеного вбачається, що неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення прав особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) субєкта владних повноважень.

Згідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 Положення про Пенсійний фонд України, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Так, у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 08.12.2014 року з 01.01.2015 року зазнали змін норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», викладено в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

З 01.04.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», зокрема визначено максимальний розмір пенсії.

З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року закон від 05.11.1991 року втратив чинність крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини пятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Приписами ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, встановлено обмеження максимального розміру пенсії колишнім працівникам прокуратури. Частиною 20 ст.86 Закону визначено, що порядок та умови перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідного нормативно-правового акту на момент звернення позивача до пенсійного органу не прийнято.

Таким чином на теперішній час чинні норми законодавства, що визначають підстави, умови та порядок перерахунку відсутні.

Управління Пенсійного фонду України, як субєкт владних повноважень, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб передбачений законом, не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за умови відсутності відповідного законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що втручання суду в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень можливо виключно для відновлення порушеного права особи і тільки після встановлення факту порушення такого права та законних інтересів особи протиправними діями або рішеннями субєкта владних повноважень.

З огляду на те, що судом не встановлено ознак протиправності в діях відповідача, щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2, оскільки відповідачем відмовлено у перерахунку у звязку з відсутністю правових підстав для такого перерахунку на момент звернення ОСОБА_2 до пенсійного органу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не в повному обсягу встановлено обставини по справі, що призвело до передчасних висновків та помилкового вирішення спору, й у відповідності до вимог ст.. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 р. у справі № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016) - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 р. у справі № 201/9457/16-а(2-а/201/953/2016) скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко