Справа № 554/602/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.03.2017 Справа № 554/602/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року

Октябрський районний суд м. Полтави:

головуючого судді Микитенка В.М.,

за участю: секретаря Різник А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Полтаві ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №157021 від 18.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Полтаві ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови серії АР №157021 від 18.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі, мотивуючи, що Правил дорожнього руху не порушував, а проїзд перехрестя вулиці Зіньківської та провулку Заячого м. Полтави розпочав на дозволений зелений сигнал світлофора, однак закінчив маневр наприкінці перехрестя - на жовтий сигнал світлофора, що не заборонено.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав у ньому зазначених та просив його задовольнити.

Відповідач заперечив проти позову та пояснив, що рухаючись від площі Зигіна вулицею Зінківською м. Полтави, приблизно за 150-200 метрів від перехрестя з провулком Заячим виявив проїзд вказаного перехрестя позивачем на заборонений жовтий сигнал світлофора, що також було зафіксовано на його бодікамеру. Після чого розвернувся, наздогнав та зупинив позивача і склав щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення із якою останній не погодився. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він розяснив позивачеві його права і обовязки та предявив відеодокази правопорушення з маленької бодікамери.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 заперечила проти позову, вважаючи дії працівників поліції законними та обґрунтованими.

Суд, заслухавши учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно постанови серії АР №157021 від 18.12.2016 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. по ч.2 ст.122 КУпАП за те, що він 18.12.2016 року о 9.00 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав регульоване перехрестя в м. Полтаві вулиці Зінківської та провулку Заячого на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України (а.с.7).

Із указаною постановою позивач одразу не погодився, про що в ній зазначив.

Скориставшись своїм правом на адміністративне оскарження, позивач звернувся до начальника УПП в м. Полтаві, на що йому листом від 06.01.2017 року було відмовлено в скасуванні постанови серії АР №157021 від 18.12.2016 року, мотивуючи, що викладені в його скарзі обставини не знайшли свого підтвердження.

Виходячи з вимог ч.2 ст.71 КАС України: «У адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

З огляду на те, що позивачем оскаржується рішення відповідача, має бути перевірено, в тому числі, чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Під час судового розгляду установлено, що цих вимог відповідачем дотримано не було, тому протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Так, безпосереднім переглядом наданого відповідачем відеозапису з бодікамери на широкому екрані судом зясовано, що зйомка здійснювалась на великій відстані від перехрестя вулиці Зінківської та провулку Заячого м. Полтава, приблизно 200 метрів, про що також свідчать і пояснення відповідача ОСОБА_2 та показання свідка ОСОБА_4 При цьому не можливо достовірно визначити місце розташування транспортного засобу позивача, який рухається в зустрічного напрямку по відношенню до перехрещуваних частин в момент загоряння червоного сигналу світлофора. Водночас, відеозаписом чітко зафіксовано, що позивач при наближенні до нього відповідача вже переїхав перехрестя та був зупинений на відстані декількасот метрів від нього. Моменту загоряння жовтого сигналу світлофора та його тривалості на відеозаписі взагалі не видно.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні переглянутому відеозапису показання, не вказавши точних відомостей щодо розташування транспортного засобу позивача на перехресті посекундно в момент загоряння світлофора, тому його показання не є достовірними і не приймаються до уваги.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на відповідний підпункт пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що забороняє рух, тому не є конкретизованою щодо того, яке саме порушення ставиться позивачеві у провину: проїзд на заборонений жовтий чи червоний сигнал світлофора.

Водночас, п. 16.8 Правил дорожнього руху України зобовязує водія, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Враховуючи, що відповідачем не представлено суду належних, допустимих та достовірних доказів на спростування пояснень позивача щодо того, що він розпочав рух перехрестям Зінківська - Заячий м. Полтави зі швидкістю 30-40 км/год на дозволений сигнал світлофора, тому не доведено вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку з чим позов в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови підлягає скасуванню.

Позовна вимога про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, позаяк не входить до компетенції суду, з урахуванням можливих способів захисту порушених прав, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства, а відноситься до повноважень органу, уповноваженого розглядати справи про вказані адміністративні правопорушення в порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії АР №157021 від 18.12.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя В.М.Микитенко