Справа № 335/3148/17
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3148/17 2-а/335/146/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Апаллонової Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, якій встановлено статус інваліда війни та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що потверджується посвідченням НОМЕР_2 від 01 липня 2016 року.

27 жовтня 2016 року вона звернулась до Запорізького міського голови із заявою про виділенні земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального житлового будівництва на території міста Запоріжжя.

На сьогоднішній день жодної відповіді на її адресу не надходило. На її звернення відповідь також не була отримана. Таким чином, вважає бездіяльність Запорізької міської ради відмовою у виділенні земельної ділянки ОСОБА_1, як інваліду війни, що передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просила суд визнати протиправними дії Запорізької міської ради, щодо відмови у виділенні земельної ділянки ОСОБА_1, як інваліду війни, що передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати Запорізьку міську раду виділити ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) земельну ділянку площею 0,10 га для індивідуального житлового будівництва на території міста Запоріжжя, як інваліду війни, що передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач у судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява,в якій він просить позовні вимоги задовольнити, розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечує.

Технічну фіксацію процесу суд не застосовував, та проводить розгляд справи в порядку письмового провадження за вимогами ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ?

Згідно із ч. 1ст. 11 КАС Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, якій встановлено статус інваліда війни та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що потверджується посвідченням НОМЕР_2 від 01 липня 2016 року.

27 жовтня 2016 року вона звернулась до Запорізького міського голови із заявою про виділенні земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального житлового будівництва на території міста Запоріжжя.

Статтею 19 названого Закону передбачено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, -невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як вбачається із наданої відповідачем вказана заява була розглянута Департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради та ОСОБА_1 у встановлений законом строк направлено відповідь від 28.11.2016 року № Б-1910.

Відтак, доводи щодо бездіяльності відповідача спростовуються копією відповіді від 28.11.2016 року.

Щодо заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно ч. 6 статті 118 ЗК України - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею..

За змістом ч.7 ст.118 ЗК України - відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування (районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада), який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту поданої позивачем заяви від 27.10.2016 року вбачається, що ним не надано графічних матеріалів з позначенням на них бажаного місця розташування земельної ділянки, тобто він просить виділити йому земельну ділянку без зазначення конкретного місця її розташування.

Дана обставина, на думку суду, позбавляє відповідача можливості перевірити земельну ділянку на відповідність вимогам генеральних планів населених пунктів, містобудівній документації та іншим вимогам, визначеним чинним земельним законодавством, а пошук земельних ділянок державної та комунальної власності, які не надані у користування й можуть бути використані фізичними особами, не належить до обов'язків відповідача, такий обов'язок покладений саме на фізичну особу, яка бажає отримати безоплатно у власність земельну ділянку державної та комунальної власності (аналогічна правова позиція висвітлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.10.2013 року у справі № К/9991/711120/12).

Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Так, дійсно, позивачем ставилось питання про надання йому земельної ділянки при зверненні з заявою до міського голови, однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Запорізької міської ради з такою заявою та необхідними додатковими документами, як і не звертався із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і відмову у цьому не отримував, відтак заявлені вимоги є передчасними, а відповідь на звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» не може вважатися відмовою у виділі земельної ділянки.

Разом з тим, суд роз'яснює позивачу, що він має право звернутись до Запорізької міської ради в порядку ст.118 Земельного кодексу України з заявою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та відповідними документами, і міська рада на сесії розгляне вимоги позивача та прийме вмотивоване рішення по відповідній земельній ділянці.

Не підлягають також задоволенню і вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача Запорізьку міську раду виділити йому земельну ділянку в розмірі 0,10 га, оскільки надання громадянам земельних ділянок у власність згідно із ст. ст. 10, 12,122 ЗК України віднесено до компетенції органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а не суду.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11,71,72,86,94,128,158,159,162 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання повного тексту постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя з одночасним поданням копії скарги суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.В. Апаллонова