Справа № 813/4464/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань строку звернення до адміністративного суду

20 березня 2017 року № 813/4464/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача Місяць В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправними і скасування наказів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ голови Служби зовнішньої розвідки України від 24.06.2016 № 165дск в частині призначення службового розслідування щодо ОСОБА_1;

- визнати протиправним і скасувати наказ голови Служби зовнішньої розвідки України від 16.09.2016 № 427-ос в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догана;

- визнати протиправним і скасувати наказ голови Служби зовнішньої розвідки України від 30.09.2016 № 451-ос в частині усунення ОСОБА_1 від займаної посади та виведення в розпорядження начальника УМРЛ СЗР України.

Представник відповідача подав клопотання від 30.01.2017 вх. № 1946, у якому просить позовну заяву залишити без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Зазначив, що позивачу оскаржує рішення прийняті в період з серпня - жовтня 2016 року, натомість даний адміністративний позов було складено 16.12.2016. При цьому зазначає, що позивач був обізнаний про призначення службового розслідування у липні 2016 року, про накладення дисциплінарного стягнення 22.09.2016, про зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України 06.10.2016, а отже звернувся до суду з порушенням передбаченого статтею 99 КАС України місячного строку.

Позивач подав до суду клопотання, у якому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду оскільки після видачі оскаржених наказів через хворобу та за сімейними обставинами пропустив термін звернення до суду для захисту своїх порушених прав. Також зазначає, що з наказом про призначення службового розслідування позивача не ознайомлено.

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлене клопотання підтримали та просили визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечили.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду заперечив.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позовні вимоги стосуються, зокрема, визнання протиправними та скасування наказів голови Служби зовнішньої розвідки України від 24.06.2016 № 165дск в частині призначення службового розслідування щодо ОСОБА_1; від 16.09.2016 № 427-ос в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догана; від 30.09.2016 № 451-ос в частині усунення ОСОБА_1 від займаної посади та виведення в розпорядження начальника УМРЛ СЗР України.

Згідно з листками ознайомлення ОСОБА_1 ознайомлено з наказом від 16.09.2016 № 427-ос в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догана 22.09.2016, з наказом від 30.09.2016 № 451-ос в частині усунення ОСОБА_1 від займаної посади та виведення в розпорядження начальника УМРЛ СЗР України 06.10.2016.

З наказом голови Служби зовнішньої розвідки України від 24.06.2016 № 165дск в частині призначення службового розслідування щодо ОСОБА_1 під розписку позивача не ознайомлено, що не заперечується відповідачем.

Суд звертає увагу, що медичними довідками, випискою із медичної карти стаціонарного хворого, листками непрацездатності ОСОБА_1 підтверджується те, що позивач в зв'язку з хворобою не мав змоги звернутись до суду у встановлений КАС України строк.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про те, що в задоволенні клопотання Служби зовнішньої розвідки України про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити, отже необхідно визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст. 99, 100, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача - відмовити.

Клопотання позивача задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Кедик М.В.

Ухвала у повному обсязі складена 27.03.2017.