Справа № 695/176/17
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №695/176/17
Провадження № 2-а/711/99/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів № 13-21 від 05.02.1993 року його було обрано народним суддею Золотоніського районного народного суду. 15.05.2003 року поставою Верховної ОСОБА_2 України № 809-IV його було обрано на посаду судді місцевого Золотоніського районного суду Черкаської області безстроково.

Указом Президента України від 23.03.2004 року № 358/2004 його було переведено на роботу на посаду судді до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області безстроково.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України № 1600-VIII від 22.09.2016 року його було звільнено у відставку.

Вказує, що після звільнення з посади судді він звернувся до відповідача з заявою про нарахування довічного грошового утримання судді надавши всі необхідні документи передбачені постановою ПФУ № 3-1 від 25.01.2008 року.

Листом від 16.12.2016 року, який отриманий 18.01.2017 року, відповідач повідомив його про те, що щомісячне довічне грошове утримання йому було призначено у розмірі 86% суддівської винагороди. Даний розмір був визначений відповідачем на підставі взяття в розрахунок лише стажу роботи на посаді судді (23 роки 07 місяців 20 днів) та не було враховано в розрахунок:

-службу в армії (02 роки 03 місяці 09 днів);

-роботу на посаді слідчого військової прокуратури (02 роки 05 місяці 14 днів);

-навчання в Київському державному університеті (02 роки 05 місяців).

Позиція відповідача ґрунтується на нормах Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402, зокрема на ст. 137, яка не передбачає зарахування стажу роботи на посаді судді служби в армії, роботи на посаді слідчого та навчання у вищому навчальному закладі.

Вважає дане рішення протиправним та таким, що порушує його законні права, оскільки відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді.

Також вказує, що статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у розмірі: з 01 січня 1378 грн., з 01 травня 1450 грн., з 01 грудня 1600 грн.

В звязку з цим він звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак листом від 16.12.2016 року йому було відмовлено в такому перерахунку, а в подальшому такий перерахунок було зроблено з 01.01.2017 року, а не з 01.12.2016 року. Вказану відмову також вважає протиправною.

Просить визнати відмову відповідача Золотоніське обєднане Управління пенсійного фонду України Черкаської області в призначенні та виплаті йому щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI та щодо не проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання у звязку зі збільшенням грошового утримання судді протиправною; зобовязати відповідача Золотоніське обєднане Управління пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про призначення, нарахування та виплату йому ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у в розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI з часу звернення з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці; зобовязати відповідача Золотоніське обєднане Управління пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплату йому ОСОБА_1, у звязку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн., починаючи з 01.12.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 адміністративний позов ОСОБА_1 підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області, за довіреністю ОСОБА_4, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 05.02.1993 року № 13-21 ОСОБА_1 було обрано народним суддею Золотоніського районного народного суду.

Поставою Верховної ОСОБА_2 України № 809-IV 15.05.2003 року № 809-IV ОСОБА_1 було обрано на посаду cудді місцевого Золотоніського районного суду Черкаської області безстроково.

Указом Президента України від 23.03.2004 року № 358/2004 ОСОБА_1 було переведено на роботу на посаду судді до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області безстроково.

12.08.2016 року до ОСОБА_2 Юстиції надійшла заява ОСОБА_1 про відставку.

Рішенням ОСОБА_2 Юстиції від 14.09.2016 року № 2231/0/15-16 вирішено внести подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки він має достатній для відставки стаж роботи, встановлений статтею 120 Закону України Про судоустрій та статус суддів.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 22.09.2016 року № 1600-VIII Про звільнення суддів у звязку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Наказом в.о. голови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2016 року № 70 ОС Про відрахування зі штату суду ОСОБА_1І. відраховано зі штату Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 з 23.09.2016 року, у звязку з його заявою про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.10.2016 року, виданого позивачу Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області усього стаж роботи ОСОБА_1 станом на 23.09.2016 року становить 30 років 09 місяців 09 днів, з них строкова військова служба в лавах Радянської армії - 02 роки 03 місяці 09 днів, навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка - 02 роки 05 місяців, стаж на посаді слідчого військової прокуратури Ворошиловського гарнізону - 02 роки 05 місяців 14 днів, стаж на посаді судді Золотоніського районного суду - 10 років 28 днів, стаж на посаді судді Золотоніського міськрайонного суду 12 років 05 місяців 29 днів.

За наслідком звернення позивача до Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про переведення з пенсії на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідачем щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 було обчислено в розмірі 80% суддівської винагороди, про прийнято розпорядження № 156990 від 24.10.2016 року та повідомлено позивача листом від 16.12.2016 року № 9305/04, зазначивши, що відповідно до ст. 137 Закону України Про судоустрій та статус суддів до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1). судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного суду України; 2). члена ОСОБА_2 ради правосуддя, ОСОБА_2 ради юстиції, ОСОБА_2 кваліфікаційної комісії суддів України; 3). судді в судах та арбітражів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ОСОБА_5 України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Згідно ст.22 ОСОБА_5 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_5, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст. 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України.

В силу вимог ст. 126 ОСОБА_5 України незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_5 і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, ОСОБА_5 України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п. 9 ч. 5 ст. 126 ОСОБА_5 України).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п. 9 ч. 5 ст. 126 ОСОБА_5 України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 92 ОСОБА_5 України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8, 11 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII) передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

У відповідності до ч. 6 ст. 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_5 України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм ОСОБА_5 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п. 2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом ст. 126 ОСОБА_5 України положення ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів»у взаємозв'язку з ч. 8 ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_5 України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч. 1 ст. 130 ОСОБА_5 України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 ОСОБА_5 України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає ОСОБА_5 України(є неконституційною) ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п. 8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Пунктом 11 р. XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивача ОСОБА_1 призначено суддею рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів № 13-21 від 05.02.1993 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в той час діяв Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, ОСОБА_2 арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З рішення ОСОБА_2 ради юстиції від 14.09.2016 року №2231/0/15-16 вбачається, що позивач ОСОБА_1 набув достатній для відставки стаж роботи, оскільки на час розгляду його заяви ОСОБА_2 радою юстиції має 22 роки 07 місяців 16 днів стажу роботи на посаді судді.

Крім того, з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.10.2016 року, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області вбачається, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на 23.09.2016 року становить 30 років 09 місяців 09 днів, з них строкова військова служба в лавах Радянської армії - 02 роки 03 місяці 09 днів, навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка - 02 роки 05 місяців, стаж на посаді слідчого військової прокуратури Ворошиловського гарнізону - 02 роки 05 місяців 14 днів, стаж на посаді судді Золотоніського районного суду - 10 років 28 днів, стаж на посаді судді Золотоніського міськрайонного суду 12 років 05 місяців 29 днів.

Таким чином, у відповідності до наведених норм законодавства України позивач ОСОБА_1, відповідно до розрахунку від 23.09.2016 року має стаж роботи станом на 23.09.2016 року 30 років 09 місяців 09 днів (з них на посаді судді - 22 роки 07 місяців 16 днів), який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантування фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить ОСОБА_5 України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005, від 18.06.2007 року №4-рп/2007, від 22.05.2008 року №10-рп/2008, від 03.06.2013 року №3-рп/2013, від 08.06.2016 року №4-рп/2016.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував вимоги п. 11 розділу XIІІ «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що була чинною до 28.03.2015 року) при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на те, що ОСОБА_1 набув та реалізував своє право на відставку і звернувся до органів Пенсійного фонду із відповідною заявою до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, з набранням якої втратив чинність Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI.

Тому відмова відповідача - Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області (викладена в листі від 16.12.2016 року) у призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-YI є протиправною, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача - Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-YI з часу звернення з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Також в судовому засіданні встановлено, що в зв'язку із збільшенням з 01.12.2016 року грошового утримання судді, позивач ОСОБА_1 звертався до Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у звязку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн., однак листом від 16.12.2016 року вих. № 9306/04 відповідач відмовив йому в такому перерахунку.

Таку відмову відповідача, суд вважає також протиправною, виходячи із наступного.

Статтею 7 Закону Украпїни «Про державний бюджет України на 2016 рік» передбачено розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Право позивача як судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в разі зміни суддівської винагороди передбачено частиною 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та визначається в тому розмірі заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, в якому щомісячне довічне грошове утримання було призначено.

Частиною 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (чинній на момент виходу позивача у відставку) було передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Таким чином, підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді є зміна розміру грошового утримання діючого судді, а статус всіх суддів однаковий.

Верховний Суд України в постанові від 24.03.2015 року (справа № 21-584а14) зазначив, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

01.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача - Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про проведення перерахунку із поданням довідки про розмір грошового утримання діючого судді, проте у проведенні такого перерахунку йому було відмовлено листом від 16.12.2016 року, і проведено такий перерахунок було лише з 01.01.2017 року, що підтверджується розпорядженням від 25.01.2017 року. В зв'язку з цим позивач ОСОБА_1 в грудні 2016 року недоотримав щомісячного грошового утримання на суму 2222 грн. 25 коп., чим були порушені його права.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати відмову відповідача - Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року протиправною та зобов'язати здійснити з 01.12.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у звязку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 58, 126 ОСОБА_5 України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, рішеннями Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, №4-рп/2016 від 08.06.2016 та керуючись ст.ст. 8-12, 18, 21, 69, 71, 86, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії задовольнити.

Визнати відмову Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області у призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-YI - протиправною.

Зобов'язати Золотоніське обєднане Управління пенсійного фонду України Черкаської призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-YI з часу звернення з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Визнати відмову Золотоніського обєднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року - протиправною.

Зобов'язати Золотоніське обєднане Управління пенсійного фонду України Черкаської області здійснити з 01.12.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у звязку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий В.М. Скляренко