Справа № 334/7782/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.02.2017
Справа № 334/7782/16-а
Провадження № 2-а/334/157/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначення ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, а саме судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 551 грн. 20 коп., та витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Позивач посилається на те, що він з 15 вересня 1989 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку № 1 у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

З 16 вересня 1994 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 07 листопада 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

Але управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя листом від 17 листопада 2016 року № 318/С-1 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на думку відповідача, позивач вже отримує пенсію за віком, повідомивши при цьому, що при нарахуванні пенсії за віком буде взято показник середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», як при переході з одного виду пенсії на інший), що призведе до зменшення розміру його пенсії.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя відмовляється призначати йому пенсію, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця ж в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для перерахування пенсії відсутні, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши сторони, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 вересня 1989 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку № 1 п. «а» ст. 13 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати та працював більше двох років після призначення пенсії.

З 16 вересня 1994 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 07 листопада 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

Відповідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, та повідомлено, що показник середньої заробітної плати по Україні береться за 2007 рік, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.

Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В свою чергу, позивач 07 листопада 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007 рік.

Згідно статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне страхування» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.

Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку призначену на пільгових умовах, по Списку № 1, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Пенсія позивачу за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в 1989 році жодним чином не могла бути призначена, оскільки позивачем не було досягнуто загального пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Законом № 1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах по Списку № 1.

Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.

Оглянувши матеріали пенсійної справи, та проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку по Списку № 1, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, після отримання права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку № 1, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, при призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача здійснити призначення пенсії за віком, то таке призначення має бути здійснене з 07 листопада 2016 року, оскільки позивач подав заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме 07 листопада.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551, 20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Дніпровському районі міста Запоріжжя Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Також, згідно наданих суду копій квитанцій та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем дійсно понесено витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, пов'язаних з розглядом справи - судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 551 грн. 20 коп., та витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, .40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчення дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2013,2014, 2015 роки.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) та витрат на правову допомогу в розмірі 1200 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: Добрєв М. В.