Справа № 753/17301/16-а
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/21/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, належних йому як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком відповідно, починаючи з 1 січня 2016 р.

До початку судового розгляду справи по суті ОСОБА_2 змінив предмет позову, заявивши вимоги про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, передбачених ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. за весь фактично відпрацьований час та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із заробітної плати, розрахованої на підставі довідки Бортницького ремонтно-транспортного підприємства «Агросервіс» від 19.04.1999 № 21 за весь фактично відпрацьований час, але не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком, відповідно, починаючи з 1 січня 2016 р. з урахуванням виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, його пенсія може призначатися із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках. Згідно довідки, виданої Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством, у травні 1986 р. він 6 днів працював у зоні відчуження, і за цей час його заробіток склав 135,28 руб. Однак в будь-якому випадку відповідно до вимог вищевказаного Закону в редакції, чинній на час встановлення йому інвалідності, він має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, при цьому розмір його державної пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Однак розмір його пенсії становить 2881,50 грн., що менше від законодавчо встановленого рівня. 19 липня 2016 р. він в черговий раз звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС за травень 1986 р., проте у перерахунку пенсії йому було відмовлено та роз'яснено, що пенсія розрахована за 12 календарних місяців роботи в зоні відчуження.

Позивач вважає відмову у перерахунку пенсії неправомірною посилаючись на те, що оскільки інвалідність йому встановлена з 17 січня 2011 р., до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, що діяло на цю дату, відповідно до якого розмір його пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинен становити 75% мінімальної пенсії за віком. За міркуванням позивача всі подальші зміни, внесені до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та інші нормативні акти, прийняті після призначення пенсії, не можуть бути застосовані щодо нього.

Представник відповідача Давиденко Т.В. надала письмові заперечення на позов. На обґрунтування заперечень послалась на те, що в матеріалах пенсійної справи позивача наявні кілька довідок, виданих Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством (Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством «Агросервіс»), які містять розбіжності і мають бути перевірені. Проте така перевірка неможлива, оскільки зазначене підприємство припинило свою діяльність, архіви відсутні. За таких обставин пенсія позивача розрахована відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із заробітної плати в розмірі 2501,16 грн., обрахованої за 12 місяців роботи в зоні відчуження за період з 01.10.1989 по 30.09.1990 згідно довідки, виданої Чорнобильським спецкомбінатом. На час звернення позивача із завою про перерахунок пенсії до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесені зміни, відповідно до яких мінімальні розміри пенсій по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України. Таким актом є постанова Кабінету Міністрів України № 1210, відповідно до якої мінімальна пенсія ліквідаторів - інвалідів 2 групи ЧАЕС становить 255% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. З урахуванням наведеного нарахування пенсії позивачу здійснено в межах діючого законодавства.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, його представника ОСОБА_4, представника відповідача Давиденко Т.В. та дослідивши матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 суд за згодою сторін перейшов у письмове провадження і встановив такі обставини.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, і є інвалідом ІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ступінь втрати професійної здатності 70%, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 132284, довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності, посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

Пенсія позивача обчислена з середньомісячної заробітної плати (2501,16 грн.), отриманої за період роботи у зоні відчуження з 01.10.1989 по 30.09.1990, згідно даних довідки про заробітну плату від 16.10.2013 № 212-4770, виданої Чорнобильським спецкомбінатом.

19 липня 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. (а.с. 14).

Листом від 10 серпня 2016 р. відповідач фактично відмовив позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що наявні у його пенсійній справі довідки щодо роботи в зоні відчуження у травні 1986 р. містять розбіжності, а тому необхідно надати нову форму-122 і первинні документи для здійснення зустрічної перевірки та підтвердження факту роботи в зоні відчуження (а.с. 15-16).

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії, суд керується положеннями законів та підзаконних актів, які визначають умови та порядок призначення та перерахунку пенсій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон 796-ХІІ), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно положень ч. 1 ст. 54 Закону 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 54 Закону 796-ХІІ).

З 1 січня 2012 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вказаного Порядку пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: 1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні; 2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв'язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС; 3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження; 4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

В матеріалах пенсійної справи позивача наявні довідки, видані в 1991 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством, відповідно до яких ОСОБА_2 у травні 1986 р. був безпосередньо зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, протягом 6 днів, а саме: 2, 7, 8, 14, 15 та 16 травня, і його заробітна плата за вказаний період склала 135,28 рублів (карбованців) (а.с. 18, 19).

Водночас в 1999 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством «Агросервіс» (правонаступником Бортницького ремонтно-транспортного підприємства) було надано довідки від 19.04.1999 під № 21, відповідно до яких ОСОБА_2 у травні 1986 р. був безпосередньо зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня, і його заробітна плата за вказаний період склала 78,45 рублів (карбованців) (а.с. 45, 56).

Саме на тій підставі, що вищевказані довідки містять розбіжності щодо періоду роботи позивача в зоні відчуження та розміру його заробітної плати відповідач відмовився їй приймати для обчислення пенсії.

Судом встановлено, що Бортницьке ремонтно-транспортне підприємство «Агросервіс» припинило свою діяльність, а архіви відсутні, у зв'язку з чим отримати первинні документи для здійснення зустрічної перевірки неможливо.

Проте за міркуванням суду втрата архівів ліквідованого підприємства не може бути перешкодою для реалізації законного права позивача на обрання заробітної плати, з якої має обчислюватися його пенсія.

Враховуючи, що і в довідках, виданих в 1991 р., і в довідках, виданих в 1999 р., співпадає період роботи позивача у зоні відчуження протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., при цьому довідки, видані в 1999 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством «Агросервіс», оформлені належним чином у відповідності з чинним на той час законодавством, суд вважає, що вказані довідки повинні бути прийняті для обчислення позивачу пенсії,

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р., діяв не у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, вимоги за період з 1 січня по 19 березня 2016 р. залишені без розгляду, а відтак суд вбачає підстави для поновлення порушених прав позивача лише з 20 березня 2016 р. та у спосіб, передбачений п. 2 ч. 4 ст. 105 цього Кодексу, - шляхом зобов'язання відповідача перерахувати пенсію з вказаної дати.

Водночас підстав для визначення розміру державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених ст. 50, 54 Закону 796- ХІІ в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на пенсію, суд не вбачає.

Так, відповідно до положень ст. 50 Закону 796-ХІІ (у редакції Закону від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 цього Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим Законом № 76-VIII від 28 грудня 2014 р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54 Закону 796-ХІІ були внесені зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначеннята мінімальні розміри пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України.

Зазначений Закон набрав чинності з 1 січня 2015 р.Неконституційним цей закон не визнавався і у встановленому законом порядку не скасовувався, а отже є чинним.

Отже на сьогодні розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та мінімальні розміри пенсій по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлені Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українивід 23.11.2011 № 1210.

Згідно з пп. 1 п. 11 цього Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II групи інвалідності становить 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 13 Порядку щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам IІ групи виплачується у розмірі 379,60 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як розтлумачив Конституційний суд України у рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 Кабінет Міністрів України відповідно до ст. 96, 97, 113, 116 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і ефективне здійснення ним своїх повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. При цьому державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на ст. 50, 54 Закону 796-ХІІ у редакції, яка на час виникнення спірних правовідносин втратила чинність, а з матеріалів його пенсійної справи вбачається, що його державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховані і виплачуються в розмірі, передбаченому Порядком, суд дійшов висновку, що в цьому випадку відповідач діє правомірно, у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи у зоні відчуження у травні 1986 р. протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., визначеної на підставі довідок Бортницького ремонтно-транспортного підприємства «Агросервіс» від 19.04.1999 № 21 (аркуші пенсійної справи № 47, 51) у відповідності до положень підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, з 20 березня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: