Справа № 462/5644/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 876/10222/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25листопада 2016 року у справі за його позовом до Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

27 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову Державної фіскальної служби України (далі ДФС) від 12 вересня 2016 року у справі про порушення митних правил № 1027/20910/16 та закрити провадження у справи про порушення митних правил.

25 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив у порядку забезпечення свого позову зупинити стягнення за оскаржуваною постановою ДФС від 12 вересня 2016 року. У обґрунтування клопотання посилався на те, що якщо судом буде скасована оскаржувана постанова, то відкриття виконавчого провадження по її виконанню заподіє шкоду його матеріальним правам.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року у справі № 462/5644/16-а у задоволенні клопотання ОСОБА_4 було відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою його клопотання про забезпечення позову задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на непредставлення доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Однак, на переконання апелянта, такі висновки суду не відповідають приписам ст. 117 КАС України.

Представник позивача у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення клопотання ОСОБА_4

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст. 117 КАС України передбачено, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Постановою ДФС від 12 вересня 2016 року було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 та без змін постанову Львівської митниці ДФС від 17 серпня 2016 року у справі про порушення митних правил № 1027/20910/16, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено на нього штраф у розмірі 220329,71 грн.

При цьому постанова ДФС від 17 серпня 2016 року не є предметом оскарження у рамках даної адміністративної справи, а постанова ДФС від 12 вересня 2016 року не може бути виконавчим документом у розумінні вимог ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних доказів у обґрунтування наявності підстав, з якими приписи ст. 117 КАС України повязують можливість вжиття заходів забезпечення даного позову.

Відтак, наведені апелянтом мотиви не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення клопотання про забезпечення позову ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року у справі № 462/5644/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

ОСОБА_5

Ухвала у повному обсязі складена 30 березня 2017 року.