Справа № 816/2018/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2018/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2016 року Лубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 8802,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Згідно з частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої вказаної статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись наведеними приписами, надавши можливість присутнім учасникам судового процесу у повній мірі реалізувати свої процесуальні права та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідач перебуває на обліку контролюючих органів як платник податків.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, про що складено акт від 01 вересня 2015 року № 305/17/НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

В ході перевірки встановлено порушення вимог:

підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, що зумовило визначення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в розмірі 6906 грн;

пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2014 рік.

За приписами пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пункту 49.18.4 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

В акті перевірки встановлено, що відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 року № 49 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», поданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Надією Василівною за ІІІ квартал 2014 року посвідчено прийняття у спадщину (дарування) гр. ОСОБА_1 майна від спадкодавця, який не є членом сім'ї першого ступеня споріднення з ознакою доходу « 114».

Відповідно до пункту 174.1 статті 174 розділу IV Податкового кодексу України об'єкти спадщини чи дарунку коштів, майна, майнових чи немайнових прав платника податку поділяються на об'єкти рухомого та нерухомого майна, об'єкти комерційної власності, суми страхового відшкодування, кошти з метою оподаткування. При одержанні свідоцтва про право на спадщину або нотаріальному посвідченні договору дарування спадкоємцями (обдарованими), що є членами сім'ї спадкодавця (дарувателя) першого ступеня споріднення, оподаткування здійснюється за нульовою ставкою податку до будь - якого об'єкта спадщини (подарунку), тобто взагалі не оподатковується. До членів сім'ї першого ступеня споріднення згідно зі статті 14 Податкового кодексу України належать подружжя, їх діти та батьки.

При отриманні спадщини (подарунка) спадкоємцями (обдарованими), що не є членами сім'ї першого ступеня споріднення спадкодавця (дарувателя), оподаткування провадитиметься за ставкою податку, визначеною п. п. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 -5%, до будь-якого об'єкту, - спадщини (подарунку).

Пунктом 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України визначено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку і зазначається в річній податковій декларації.

Разом із тим, відповідачем до контролюючого органа не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, відтак, сума податкового зобов'язання платником податків самостійно не визначена та не сплачена, а отже, останнім допущено заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 6906 грн.

На підставі вказаного акту позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8802,50, у тому числі за основним платежем - 6906 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1896,50 грн (зв. а.с.15).

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивачем направлялось на адресу відповідача засобами поштового зв'язку та повернулось з відміткою поштового відділення про неможливість вручення (а.с. 16).

Згідно вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено, що станом на дату розгляду даної справи податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб відповідачем не сплачено.

За змістом підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган державної податкової служби надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

19 листопада 2015 року контролюючим органом сформовано та надіслано на адресу платника податків податкову вимогу № 271-23, яка повернулась відправнику через неможливість вручення відправлення адресату (а.с.17).

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги до суду не надано.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь бюджету через втрату податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою юридичної дії внаслідок оскарження винесених контролюючим органом правових актів індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов'язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов'язку відповідачем суду не надано, а судом самостійно при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України в частині офіційного з'ясування всіх обставин у справі не встановлено.

Таким чином, у відповідача наявна заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8802,50 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав, податковий борг в сумі 8802,50 грн не погасив.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь бюджету обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8802,50 грн (вісім тисяч вісімсот дві гривні п'ятдесят копійок) на р/р 0461, одержувач платежу - УДК СУ у Семенівському районі, код платежу НОМЕР_3, код одержувача: 37541502, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.С. Бойко