Справа № 826/9675/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/9675/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 березня 2017 року № 826/9675/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства «Трансгарант-Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної України, за участю третьої особи – Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов’язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося дочірнє підприємство «Трансгарант-Україна» з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників, за участю третьої особи – Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Києві Міжрегіонального головного управління ДФС, яка виражається у неподанні до органу казначейства висновку про повернення ДП «Трансгарант-Україна» надміру сплачених зобов’язань з податку на прибуток в сумі 1 998 020 грн.;

- зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Києві Міжрегіонального головного управління ДФС підготувати висновок про повернення ДП «Трансгарант-Україна» надміру сплачених зобов’язань з податку на прибуток в сумі 1 998 020 грн. шляхом зарахування цих коштів на погашення сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код класифікації доходів бюджету 11010100) та передати згідно з Реєстром висновків ГУ ДКС України у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні 2016 року ДП «Трансгарант-Україна» звернулося до Міжрегіонального головного управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників із заявою про повернення надміру сплачених сум податку на прибуток у розмірі 1 998 020 грн. шляхом зарахування цих коштів на погашення податку на доходи фізичних осіб. Дана заява підприємства була безпідставно не виконана контролюючим органом.

22.08.2016 в судовому засіданні суд, керуючись ст.ст. 52, 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), замінив неналежного відповідача (Міжрегіональне головне управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників) його правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС.

У відповідному судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача в усному порядку посилався на факт наявності у підприємства податкового боргу, що в силу норм ст. 43 Податкового кодексу України є підставою для відмови платнику податків в поверненні надміру сплачених коштів з бюджету.

Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, та подала до канцелярії суду письмові заперечення проти позову з клопотанням про розгляд даної справи за відсутності представника ГУ ДКС України у м. Києві.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ДП «Трансгарант-Україна» перебуває на обліку як платник податків в МГУ ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Станом на 21.03.2016 за даними інтегрованої картки рахунку ДП «Трансгарант-Україна» з податку на прибуток, створених за участю іноземних інвесторів, (код платежу 11020300) у позивача виникла переплата по податку в сумі 41 853 408,83 грн., що засвідчується доданою до позову копію двостороннього акта звірення розрахунків платника № 181-07 від 22.03.2016.

Як зазначає позивач в тексті позову, вказана сума переплати складається з авансових платежів (1/12) податку на прибуток, що виникла після декларування підприємством нарахованих податкових зобов’язань з податку на прибуток за 2013 – 2015 роки.

З метою повернення частини зазначеної переплати ДП «Трансгарант-Україна» 25.03.2016 звернулось МГУ ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників із заявою про повернення надміру сплачених сум податку на прибуток (вих. № 285/1 від 25.03.2016). Зокрема, в тексті даної заяви позивач просив контролюючий орган з урахуванням факту наявної у підприємства переплати по податку на прибуток повернути йому надміру сплачене грошове зобов’язання з цього податку в частині суми 1 998 020 грн. шляхом зарахування цих коштів на погашення сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код класифікації доходів бюджету 11010100).

У відповідь МГУ ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників надав позивачу лист від 25.04.2016 № 9377/10/28.10-42-08-47 такого змісту: «Перерахування переплат з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, визначається відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України та реалізується в межах бюджетних можливостей.

Відповідно до п. 11 розділу IV Порядку ведення органами ДФС оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, територіальний орган ДФС вирішує питання щодо списання помилково та/або надміру сплачених сум податків, зборів, що обліковуються в інтегрованій картці платника більше 1095 днів без руху (відсутні зменшення та нарахування зобов'язань або нарахування, які мають нульове значення, та сплата), за умови відсутності заяви платника про їх повернення згідно із законодавством.

При цьому, на сьогодні, діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення (перерахування) надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів.

Враховуючи, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено велику кількість соціально важливих програм, реалізація яких пов’язана з виконання доходної частини бюджету та напруженість планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету, пропонуємо розглянути питання щодо зарахування переплати з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів, в рахунок майбутніх платежів».

Вважаючи таку відмову незаконною та подальшу бездіяльність контролюючого органу у вирішенні питання повернення ДП «Трансгарант-Україна» надміру сплаченої суми податку на прибуток у розмірі 1 998 020 грн. протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу «надміру сплачені грошові зобов'язання» - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Таким чином, з контексту наведеного визначення слідує, що якщо до бюджету зараховано за певний період більше ніж узгоджено сум податку, то таке перевищення слід вважати надмірною сплатою грошових зобов’язань.

В силу пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право на повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не заперечується відповідачем, у позивача є надмірна сплата з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, яка виникла в межах 1095 днів (а саме в період квітень 2013 року внаслідок перевищення авансових внесків, сплачених позивачем протягом 2013 року над сумою нарахованого податку за 2013 рік). Дана обставина підтверджується даними платіжних доручень ДП «Трансгарант-Україна» № 1328 від 26.04.2013 та № 1341 від 29.04.2016 про сплату авансових внесків з податку на прибуток у сумах 1 000 000 грн. та 998 020 грн., та визнається відповідачем.

За приписами ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені положеннями ст. 43 ПК України.

Відповідно до п. 43.1 зазначеної статті Кодексу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.п. 43.3 – 43.5 ст. 43 ПК України).

З правового аналізу наведених норм можна дійти висновку, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

Пунктом 5 розд. І цього Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Пунктом 1 названого Порядку закріплено, що він регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Аналогічно положенням Податкового кодексу України, у п. 5 Порядку № 1146 закріплено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно п.п. 7, 8 Порядку № 1146 після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

Пунктами 10 і 11 Порядку № 1146 визначено, що висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про повернення переплати з податку на прибуток в сумі 1998020 грн., що виникла згідно платіжних доручень № 1328 від 26.04.2013 та № 1341 від 29.04.2016, датована 25.03.2016 та була подана підприємством в межах 1095 днів від дня виникнення надміру сплачених сум грошових зобов'язань. Така заява позивача містить посилання про спрямування суми надміру сплачених коштів на погашення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, контроль за справлянням якого покладено на контролюючі органи.

В ході розгляду справи в суді представник відповідача не пред'явив суду жодні документальні докази наявності у позивача сум податкового боргу, в тому числі у період на момент звернення із заявою про повернення надміру сплачених сум податку на прибуток, так і станом на день розгляду справи в суді.

Таким чином, суд вважає, що позивач виконав усі умови, передбачені ст. 43 ПК України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток.

Також відповідачем не наведено жодних нормативно та документально обґрунтованих обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов'язань в сумі 1 998 020 грн. та, відповідно, підставою для неподання МГУ ДФС до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

Посилання контролюючого органу в тексті листа від 25.04.2016 № 9377/10/28.10-42-08-47 на відсутність згідно діючого бюджетного розпису окремого ресурсу для повернення (перерахування) надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, суд відхиляє з наступних підстав.

Наявність переплати (надмірно сплати) позивачем грошових зобов’язань за вказаним податком (код бюджетної класифікації 11020300) обліковується контролюючим органом за даним інтегрованої картки платника (позивача), що видно з акта звірення розрахунків від 22.03.2016 № 181-07, сформованого в порядку наказу Міністерства доходв і зборів України від 05.12.2013 № 765.

Сама ж процедура із забезпечення виконання документів, зазначених у п. 5 розд. І Порядку № 787, здійснюється виключно органами Казначейства (п. 12 розд. І Порядку № 787), та згідно норм ст. 43 ПК України не ставиться в залежність до повернення платнику надміру сплачених податків.

При цьому, п. 15 розд. І Порядку № 787 та п. 4 Порядку № 1146 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090000) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова МГУ ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників у вчиненні дій, передбачених ст. 43 ПК України, Порядком № 787 та Порядком № 1146, за результатами отримання заяви позивача від 25.03.2016 № 285/1 є протиправною. При цьому, оскільки поведінка контролюючого органу в даному випадку носить активний характер, а тому характеризується як протиправні дії, а не бездіяльність.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій МГУ ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників щодо відмови в поверненні ДП «Трансгарант-Україна» надміру сплачених ним грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 1998 020 грн. за заявою платника податків від 25.03.2016 № 285/1.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги дочірнього підприємства «Трансгарант-Україна» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо відмови дочірньому підприємству «Трансгарант-Україна» в поверненні надміру сплачених ним грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 1 998 020 грн. за заявою платника податків від 25.03.2016 № 285/1.

Зобов’язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної України підготувати подати до Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення дочірньому підприємству «Трансгарант-Україна» надміру сплачених ним грошових зобов’язань з податку на прибуток на підставі заяви від 25.03.2016 № 285/1, в порядку встановленому чинним законодавством України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь дочірнього підприємства «Трансгарант-Україна» (код ЄДРПОУ 32667198) понесені ним судові витрати у розмірі 2 756 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної України (ідентифікаційний код 39440996).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов