Справа № 408/7565/16-а
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/7565/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною бездіяльність УСЗН щодо невиплати заборгованості з допомоги при народженні дитини з 16 червня 2014 року по 16 липня 2015 року включно та зобов'язати відповідача виплатити дану заборгованість, посилаючись на те, що їй з червня 2014 року органом УСЗН за її місцем проживання у м. Луганську було припинено виплату допомоги при народженні дитини, а після переїзду на підконтрольну Україні територію відповідач, у якого вона перебуває на обліку, незважаючи на її звернення, так і не виплатив їй заборгованість із цієї допомоги.

Перед початком судового засідання представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, незважаючи на те, що явка його представника в судове засідання судом була визнана обов'язковою, до суду свого представника так і не направив, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності за наявними у ній матеріалами, з урахуванням наданого раніше заперечення проти позову, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову, у зв'язку з тим, що УСЗН провадились виплати згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16 липня 2013 року позивач в шлюбі із ОСОБА_3 у місті Луганську народила дитину ОСОБА_4, у зв'язку з чим після народження дитини в Артемівському районному у місті Луганську управлінні соціального захисту населення їй була призначена допомога при народженні дитини, виплата якої була припинена у липні 2014 року, тобто з початком активної фази антитерористичної операції.

У липні 2015 року позивач разом із сім'єю переїхала проживати на підконтрольну українській владі територію, а саме до селища Широкий Станично-Луганського району Луганської області.

Після переїзду, у липні 2015 року, позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй допомоги при народженні до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі заяви позивача УСЗН з серпня 2015 року призначило позивачу допомогу по догляду за дитиною до 3-х років у розмірі 130 грн щомісяця до 16 липня 2016 року.

Як вбачається із відповіді Станично-Луганської військово-цивільної адміністрації від 17 листопада 2015 року № 2122, а також з відповіді відповідача на інформаційний запит представника позивача від 20 жовтня 2010 року № 4457, позивач постійно намагалась вирішити питання щодо виплати їй недоплаченої з червня 2014 року по липень 2015 року допомоги при народженні дитини, що була передбачена статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі на підставі статті 12 цього ж Закону в редакції Закону від 17 березня 2011 року № 3164-VI, що діяла на момент народження позивачем дитини.

Однак на всі її звернення УСЗН так і не було сплачено цю допомогу. Обґрунтуванням невиплати допомоги при народженні дитини за період з червня 2014 року по липень 2015 року стало те, що відсутня довідка щодо призначення та виплати цієї допомоги, яку у випадку її представлення з окупованих територій вважав недійсною.

Проте, з такими доводами відповідача погодитись не можна з огляду на таке.

Частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті першої Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Частина друга статті Конституції України наголошує, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 КУ).

Згідно Преамбули Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» державна допомога є пріоритетом у загальній системі соціального захисту населення.

Статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону від 17 березня 2011 року № 3164-VI, що діяв на момент народження позивачем дитини, передбачалось, що допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом наступних 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до шести років на момент народження позивачем дитини складав 972,00 гривні.

Позивач народила першу дитину, отже відповідно наведеної норми закону їй повинна була сплачена допомога при народженні дитини кратна 30 розмірам прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на загальну суму 29160,00 гривень. З цієї суми допомоги позивачу одноразово при народженні дитини повинна була сплачена сума у 9720,00 гривень (10 прожиткових мінімумів для дітей до шести років), решта суми по 810,00 гривень на місяць повинна була сплачена позивачу протягом 24 місяців, тобто по липень 2015 року включно.

З наданих представником позивача довідки Ощадбанку № 110.34-520 від 02.03.2017 р. та виписок з карткового рахунку ОСОБА_1, відкритого в Ощадбанку, йдеться, що позивач отримала допомогу при народженні дитини на загальну суму 19440,00 грн., тобто виплату допомоги по липень 2014 року включно. Залишилось невиплачена допомога за 12 місяців, тобто за період з серпня 2014 року по липень 2015 року, на загальну суму 9720,00 гривень (10 прожиткових мінімумів для дітей до шести років).

Не з'ясування цих обставин відповідачем є фактично його бездіяльністю, яка не відповідає наведеним вище нормам закону, тому вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності УСЗН з невиплати їй заборгованості з допомоги при народженні дитини є обґрунтованою.

Разом з цим, у своїй заяві позивач просила зобов'язати відповідача виплати їй заборгованість зі сплати допомоги при народження дитини за період з червня 2014 року до липня 2015 року, тобто за 13 місяців виплат допомоги, однак в ході розгляду справи виявилось, що вона недотримала ці виплати тільки за 12 місяців платежів, тобто за період з серпня 2014 року по липень 2015 року включно, тому ця вимога, яка є похідною від першої вимоги, підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що позивач не пропустила строк звернення з цим позовом до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України строк звернення з позовом обчислюється з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатись про порушення свого права. Позивач фактично дізналась про порушення свого права у жовтні 2016 року, коли отримала останню відповідь з УСЗН, з якої стало відомо, що відповідач не збирається їй сплачувати недоплачену допомогу при народженні дитини, тому шестимісячний строк на звернення до суду не минув.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із позовної заяви позивача, то вона містить дві вимоги немайнового характеру, які згідно вимог частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» повинні були оплачені окремо за кожною вимогою або однією сумою за всіма вимогами (позивач повинна була сплатити судовий збір двічі по 551,20 грн. або 1102,40 грн. - однією сумою).

Позивач при поданні позову оплатила тільки одну вимогу немайнового характеру, у зв'язку з чим судом помилково було прийнято її заяву до розгляду без оплати залишкової частини вимог.

В даному випадку судом задоволено позов частково, у зв'язку з чим вимогу пропорційності розподілу судових витрат точно визначити неможливо, тому їх слід розподілити між сторонами порівну.

За таких обставин, враховуючи, що позивач сплатила судовий збір тільки за одну вимогу немайнового характеру, а іншу не оплатила, суд вважає необхідним стягнути цю суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача, а з відповідача в свою чергу недоплачений судовий збір на користь держави не стягувати.

На підставі наведеного, ст. ст. 2, 11, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з допомоги при народження дитини.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу при народженні дитини за період з серпня 2014 року по липень 2015 року включно (протягом 12 місяців платежів) відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону від 17 березня 2011 року № 3164-VI.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на користь ОСОБА_1 551,20 грн. - судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Головуючий: