Справа № 203/692/17
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/692/17
Провадження № 2-а/0203/66/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 Кіровський районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого - судді Карпенка С,Ф.

при секретарі Ркоян Ю.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Порохні Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений позов до Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську посилаючись на те, що з 25 жовтня 1995 року він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію в розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». 23 січня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років по заробітній платі згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-288 вих. 17 від 17 січня 2017 року, проте листом від 06 лютого 2017 року йому було відмовлено. ОСОБА_3 вважає таку відмову незаконною. Просив суд, визнати протиправними дії Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_3 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», діючого на момент призначення пенсії та просив здійснити перерахунок пенсії за 2016 рік та з 01 січня 2017 року, просив зобов'язати відповідача виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за 2016 рік.

Відповідач мотивував відмову тим, що відповідно до чинної редакції ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України і на даний час проведення перерахунків не передбачено. Також відповідач вказав, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, покладаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську заперечував у задоволенні позову, покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював в органах прокуратури та з 25 жовтня 1995 році набув права на пенсію за вислугою років у розмірі 90 % на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

23 січня 2016 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року звернувся до Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську з заявою про перерахунок її пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом № 27/03/15 від 06 лютого 2017 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з тих підстав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII скасовані з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про прокуратуру».

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. Частиною 18 цієї статті визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Крім того, Європейський суд з прав людини, у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

В іншому рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Із системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Отже, суд виходить з того, що з 01 червня 2015 року пенсія в порядку та на умовах, визначених, зокрема, Законом України «Про прокуратуру» не призначається, а раніше призначена пенсія не перераховуються.

23 січня 2017 року, тобто на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Так як, згідно із частиною 20 статті 86 Закону України " Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, то вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Оскільки, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, то дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними, а стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) застосуванню не підлягала.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.94 КАС України судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та приймаються на рахунок держави.

Керуючись ст.19 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 99, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України у місті Дніпропетровську про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Карпенко С.Ф.