Справа № 471/1158/16-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 471/1158/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Скарницька І.Б.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Братської районного державної адміністрації Миколаївської області на постанову Братського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Братської районного державної адміністрації Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

18 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Братської районного державної адміністрації Миколаївської області щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік у розмірі, встановленого ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати управління соціального захисту населення Братської районного державної адміністрації Миколаївської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст..7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Однак, у 2016 році вказана допомога йому була виплачена лише у сумі 920 грн., що є значно меншою.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що ним цілком правомірно виплачено разову грошову допомогу саме у розмірі 920 грн, оскільки це відповідає пп.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02 березня 2016 року.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України, у зв'язку із відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У 2016 році позивачу, як учаснику бойових дій виплачено допомогу до 05 травня у розмірі 920 грн.

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок, виплатити і нарахувати допомогу до 05 травня відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 27 жовтня 2016 року відповідач повідомив ОСОБА_2, що йому правомірно виплачено одноразову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 920 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно застосовано до виплати разової грошової допомоги позивачу до 05 травня положення постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, замість положень правового акту, що має вищу юридичну дію, а саме Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 року, розділ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Частиною 2 ст.8 КАС України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні справи апеляційний суд керується положеннями вказаного Закону № 79-VIII, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Європейський суд з прав людини, в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зроблено висновок про те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до пп. 2 п. 1 вказаної постанови було установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, колегія судів дійшла висновку, що розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 році в розмірі 920 грн. відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведені правові норми, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Братської районного державної адміністрації Миколаївської області - задовольнити.

Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян