Справа № 815/1064/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1064/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Станкової О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною відмови від 09.02.2017 року № Б-218/0-953/6-17 та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, що полягли у не прийнятті рішення у відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.01.2017 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на сформовані земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 на території Львівської області, Мостиського району, Шегинівської сільської ради, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів), визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.02.2017 року № Б-218/0-953/6-17 у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на сформовані земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 на території Львівської області, Мостиського району, Шегинівської сільської ради, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів), зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання позивачів від 05.01.2017 року у відповідності до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в 30-денний строк з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення з направлення копії позивачам.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.01.2017 року позивачі та інші громадяни повторно звернулись до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою із врахуванням постанови суду, проте відповідач в супереч вимог ст.118 ЗКУ, не розглянув клопотання позивачів та не прийняв відповідного рішення, при цьому пославшись на те, що рішення суду у справі №815/5859/16 не набрало законної сили. Так, дійсно 04.09.2016 року позивачі та інші громадяни звернулись із колективним клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо передачі їм (кожному) безоплатно у власність земельні ділянки площею 2,0 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 на території: Львівська обл., Мостиський район, Шегинівська сільська рада, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів) із наданням кожному дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із наданням копій визначених законодавством документів, проте листами однакового змісту від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6395/6-16 на ім'я ОСОБА_1, та від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6397/6-16 на ім'я ОСОБА_2, відповідачем відмовлено позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою із мотивів того, що обране місце розташування земельних ділянок знаходиться у межах про інвентаризованого масиву відповідно до Постанови КМУ від 23.05.2012 року № 513, а такі ділянки можуть надаватися лише у користування (оренду). Не погоджуючись з наведеними рішеннями відповідача у вигляді відмови у наданні дозволу, позивачі звернулись до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, постановою якого від 27.12.2016 року по справі №815/5859/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та зобов'язання повторно розглянути клопотання, визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання (заяви) ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 04.09.2016 року, щодо розгляду питання про передачу у власність земельної ділянки площею по 2,00 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області із урахуванням вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в 30-денний строк з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення. Позивачі вважають такі дії позивача протиправними з огляду на лист Держгеокадастру України від 08.06.2016 року №31-28-0.27-9880/2-16, яким зазначено, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не позбавляє зацікавлену особу права повторно звернутись до Головного управління в порядку, встановленому законом. Позивач звертає увагу на те, що у зв'язку з можливістю тривалого вирішення вказаного спору в судових інстанціях, існує вірогідність надання дозволів іншим громадянам, що позбавить прав позивачів на такі земельні ділянки. Так, розгляд клопотання позивачів, оформлений листом від 09.02.2017 року не відповідає тим наслідкам, які передбачені земельним законодавством, у зв'язку з чим відповідачем порушено право позивачів на належний розгляд їх клопотання компетентним органом у встановлений Законом строк та порядок. Перелік підстав для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а тому наведені дії відповідача є протиправними та позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надійшли заперечення на позов (а.с.50-51), відповідно до яких останній проти задоволення позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року по справі №815/5859/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та зобов'язання повторно розглянути клопотання, визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання (заяви) ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 04.09.2016 року, щодо розгляду питання про передачу у власність земельної ділянки площею по 2,00 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області із урахуванням вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в 30-денний строк з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення. В подальшому, на адресу відповідача 10.01.2017 року від позивачів та інших громадян надійшло повторне звернення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на вищевказану земельну ділянку з урахуванням постанови від 27.12.2016 року. За результатом розгляду вказаного звернення, в тому числі позивачам надано відповідь (не відмову) про те, що відповідачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду та ухвалою ОААС від 22.02.2017 року відкрито апеляційне провадження, а тому, враховуючи, що постанова, на яку у зверненні посилаються позивачі, не набрала законної сили, позивачів повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області у разі набрання чинності рішенням буде діяти в межах законодавства, оскільки у повторному зверненні позивачі саме посилаються на наведене рішення суду. Отже, враховуючи приписи ч.ч.1, 3 ст.254 КАС України, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений діючим законодавством України, у зв'язку з чим останній просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

У зв'язку з неявкою до судового засідання представника відповідача та за відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд справи вирішено провести у порядку письмового провадження, на підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступні факти та обставини.

04.09.2016 року позивачі та інші громадяни звернулись із колективним клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо передачі їм (кожному) безоплатно у власність земельні ділянки площею 2,0 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 на території: Львівська обл., Мостиський район, Шегинівська сільська рада, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів) із наданням кожному дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із наданням копій визначених законодавством документів.

Листами однакового змісту від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6395/6-16 на ім'я ОСОБА_1 та від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6397/6-16 на ім'я ОСОБА_2 відповідачем відмовлено позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою із мотивів того, що обране місце розташування земельних ділянок знаходиться у межах про інвентаризованого масиву відповідно до Постанови КМУ від 23.05.2012 року № 513, а такі ділянки можуть надаватися лише у користування (оренду).

Не погоджуючись з наведеними рішеннями відповідача у вигляді відмови у наданні дозволу, позивачі звернулись до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року по справі №815/5859/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та зобов'язання повторно розглянути клопотання, визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання (заяви) ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 04.09.2016 року, щодо розгляду питання про передачу у власність земельної ділянки площею по 2,00 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області із урахуванням вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в 30-денний строк з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення (а.с.15-18).

05.01.2017 року позивачі та інші громадяни повторно звернулись до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою із врахуванням постанови суду (а.с.8-12).

Так, згідно відповіді відповідача від 09.02.2017 року №Б-218/0-953/6-17, позивачів повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області подано апеляційну скаргу на вищенаведене рішення суду до Одеського апеляційного адміністративного суду та у разі набрання вказаною постановою законної сили, відповідач буде діяти у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством (а.с.13).

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивачі звернулись до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 ЗКУ, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 121 Земельного кодексу передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Особливості надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовані статтею 123 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Так, цією статтею передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, частиною 3 статті 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Так, законодавцем передбачено лише єдину підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає лише у невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, 04.09.2016 року позивачі та інші громадяни звернулись із колективним клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо передачі їм (кожному) безоплатно у власність земельні ділянки площею 2,0 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 на території: Львівська обл., Мостиський район, Шегинівська сільська рада, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів) із наданням кожному дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із наданням копій визначених законодавством документів.

Листами від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6395/6-16 на ім'я ОСОБА_1 та від 29.09.2016 року № Б-12704/0-6397/6-16 на ім'я ОСОБА_2 відповідачем відмовлено позивачам у наданні вказаних дозволів на розроблення проектів землеустрою із мотивів того, що обране місце розташування земельних ділянок знаходиться у межах про інвентаризованого масиву відповідно до Постанови КМУ від 23.05.2012 року № 513, а такі ділянки можуть надаватися лише у користування (оренду).

У зв'язку з незгодою з відмовами відповідача, позивачі звернулись до суду та Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року по справі №815/5859/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та зобов'язання повторно розглянути клопотання, визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання (заяви) ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 04.09.2016 року, щодо розгляду питання про передачу у власність земельної ділянки площею по 2,00 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області із урахуванням вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в 30-денний строк з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення (а.с.15-18).

Вказана постанова не набрала законної сили, оскільки ГУ у Львівській області подано апеляційну скаргу та ухвалою ОААС від 22.02.2017 року відкрито апеляційне провадження.

При цьому, 05.01.2017 року позивачі повторно, з урахуванням постанови ООАС від 26.12.2016 року по справі №815/5958/16, звернулись до відповідача із клопотанням (заяво) щодо розгляду питання про передачу у власність земельної ділянки площею по 2,00 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області із урахуванням вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України (а.с.8-9).

У відповідь на вказане звернення позивачів та інших осіб, відповідачем надіслано листа від 09.02.2017 року №Б-218/0-953/6-17, яким позивачів повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області подано апеляційну скаргу на вищенаведене рішення суду до Одеського апеляційного адміністративного суду та у разі набрання вказаною постановою законної сили, відповідач буде діяти у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством (а.с.13).

Суд вважає, що відповідач під час прийняття оскаржуваної відповіді діяв в межах законодавства з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У свою чергу, клопотання позивачів від 05.01.2017 року є повторним зверненням з одного і того ж питання, яке вже було вирішено Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області шляхом відмови позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та яке оскаржено до суду, що не спростовується заявником позову та підтверджується наявним текстом клопотання (заяви).

За результатом судового розгляду щодо оскарження такої відмови прийнято рішення, проте, дана постанова суду від 26.12.2016 року не набрала чинності у зв'язку з її апеляційним оскарженням.

Згідно ч.ч.1-3 ст.254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Підставою для виконання суб'єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є його примірник в електронній формі, надісланий суб'єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Тобто, оскільки на момент подачі клопотання рішення суду не набрало законної сили, у відповідача не існувало законних підстав для повторного розгляду звернення по суті, в основу якого покладено вказане рішення суду та в якому вирішено спір з одного і того ж питання щодо передачі позивачам безоплатно у власність земельні ділянки площею 2,0 га (кожному) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 на території: Львівська обл., Мостиський район, Шегинівська сільська рада, Львівської області Мостиського району (за межами населених пунктів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач діяв у відповідності до вимог діючого законодавства, оскільки повторний розгляд заяви за рішенням суду, яке не набрало законної сили, не можливий.

Відповідно до пп. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною відмови від 09.02.2017 року № Б-218/0-953/6-17 та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин