Справа № 813/3894/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Справа № 876/1385/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Каралюс В.М.,

судді Запотічний І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 року у справі № 813/3894/16 за позовом Офісу великих платників податків ДФС в особі Львівського управління Офісу ВПП ДФС до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

08.11.2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» і просив стягнути податковий борг в сумі 510245,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача існує несплачений податковий борг по податку на додану вартість, який підлягає стягненню в судовому порядку з рахунків товариства. Зазначає, що податковим органом 23.10.2001 року та 26.11.2001 року, 21.11.2012 року скеровано відповідачу податкові вимоги. З 2001 року відповідач з статусу боржника не виходив (станом на 20.10.2016 року його податковий борг становить 171637313,32 грн.), тобто податковий борг ним повністю не погашався, тому податкові вимоги ДПІ є чинними. Податковий борг відповідача в сумі 510245,00 гривень виник у зв'язку з несплатою самостійно визначених платником податків узгоджених податкових зобов'язань, що не підлягають оскарженню. Також, наголошує на обов'язку контролюючих органів застосувати положення п.87.9. ст.87 ПК України, який передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Просить позов задовольнити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 року позов задоволено. Стягнуто з рахунків Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (Львівська область, Сокальський район, с. Сілець, ) до бюджету податковий борг в сумі 510245 (п'ятсот десять тисяч двісті сорок п'ять) гривень.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, відповідач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.55 КАС України, суд проводить заміну позивача з Червоноградської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області на Офіс великих платників податків ДФС в особі Львівського управління Офісу ВПП ДФС.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Шахта «Надія» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Сокальському відділенні Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Згідно картки особового рахунку за відповідачем обліковується податковий борг по податку на додану вартість в сумі в сумі 510 245,00 грн., а саме:

65 547,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 15.04.2016

59 225,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 20.05.2016.

60 359,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 16.06.2016

90 007,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 19.07.2016

78 977,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 18.08.2016

68 966,00 грн. згідно податкової декларації по податку на додану вартість № від 19.09.2016

87 164,00 грн. згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2015 року № від 18.10.2016

Відповідно до пункту 14.1.156. статті 14 Податкового кодексу податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація), згідно з пунктом 46.1. статті 46 ПК України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.56.11. ст.56 вищенаведеного Кодексу, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підп. 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 95.1-95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України від 02.12.10 №2755- VI. Відповідно до п.2 розділу XIX «Перехідні положення» Кодексу з 01.01.11 втратив чинність Закон України №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» .

Починаючи з 01.01.2011 року повноваження, підстави та спосіб дій органів державної податкової служби та їх посадових осіб, права, обов'язки та відповідальність платників податків визначені Податковим кодексом України.

Чинний до 2011 року Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачав, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги (п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 цього Закону). У разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкові вимоги не відкликаються, а на суму такого збільшення надсилається окреме податкове повідомлення (п. 6.6 ст. 6 Закону).

У п. 59.1. ст. 59 ПК України також передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У п. 59.5. тієї ж статті ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відтак, Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Податковим кодексом України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Тому контролюючий орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу.

Якщо розмір податкового боргу збільшився після надсилання податкової вимоги, то податковий орган не повинен надсилати нову податкову вимогу незалежно від того, з якого саме податку збільшився податковий борг із того, що зазначений у податковій вимозі, чи з іншого. При цьому заявник (позивач) не повинен подавати до суду доказів, що підтверджують надсилання повторних податкових вимог у разі, якщо податковий борг збільшився після надсилання податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що загальний податкових борг відповідача станом на 20.10.2016 року становить 171 637 313,32 грн. та є набагато більшим від того, що заявлений контролюючим органом до стягнення (510245,00 грн.).

Таким чином, станом на 26.12.2016 року сума податкового боргу відповідача у розмірі 510245,00 гривень, що є предметом позовних вимог у справі, залишається не погашеною.

Пунктом 20.1.34 ст. 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платників податків проводиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 року у справі № 813/3894/16 без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Каралюс В.М.

Запотічний І.І.