Справа № 760/9285/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/9285/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кицюк В.С.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважаєпротиправними дії відповідачів щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року задоволено вказаний адміністративний позов. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 28.06.1983 року по 24.07.1985 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан (а.с. 14).

05 травня 2014 року у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено з 29.04.2014 року ІІ групу інвалідності, що підтверджується витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв у колишнього військовослужбовця та відповідною довідкою до акту огляду МСЕК за наслідками повторного огляду про встановлення ІІ групи інвалідності (а.с. 9, 16).

25 грудня 2015 року позивач звернувся із заявою до Київського міського військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», надавши всі необхідні документи (а.с. 7).

Проте, 15.02.2016 року Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив Київський міський військовий комісаріат про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а 25.02.2016 року останній направив позивачу лист-відмову про повернення позивачу його документів «без реалізації» (а.с.7).

Відмова Міністерства оборони України обгрунтована тим, що Департамент фінансів здійснює прийом документів та готує пропозицію Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Проте, після розгляду документів позивача ними було встановлено, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України немає. Відповідач фактично посилається на ст.58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто наполягає на тому, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та нової редакції ст.16 вищезазначеного закону поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинну інвалідність після 01.01.2014 року. Прийшов до висновку, що дія вищенаведених нормативно-правових актів на позивача не розповсюджується тільки тому, що йому встановлена первинна інвалідність до 01.01.2014 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Військовослужбовцям у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно ч. 1 ст. 16 якого в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975)

Зазначений Порядок № 975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно якому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є в разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці МСЕК.

Колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції про обгрунтованість доводів позивача, що зважаючи на те, що йому встановлено ІІ групу інвалідності 05.05.2014 року з 29.04.2014 року, то до спірних правовідносин слід застосувати Порядок № 975, оскільки інших відмінних чітких визначень щодо дати встановлення групи інвалідності законодавець не передбачив.

Згідно ч. 1 ст. 16-2 Закону та п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається та виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - в разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що змістовний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває прав на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.

Так, оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІ групи після звільнення з військової служби та набранням законної сили Закону та Порядку № 975, то розмір і порядок виплати одноразової грошової допомоги, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, визначається з урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів, і буде складати для позивача - 200 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція по даній категорії справ висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 року у справі № К/800/62429/13, від 09.07.2015 року у справі № К/800/19036/15, а також постановах Верховного Суду України від 10.06.2014 року, від 18.11.2014 року у справі № 21-446а14, від 21.04.2015 року у справі № 21-183а13, останні прийняті на підставі ст. 244-2 КАС України.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним. Проте, судом першої інстанції не було досліджено передбаченого чинним законодавством України порядку розгляду і призначення такої допомоги, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують відповідальність або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно п. 2 Постанови № 975 особам, які до набрання чинності Порядком № 975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Судом першої інстанції було встановлено, що моментом виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії чи захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є 29.04.2014 року і саме на цей час діяв Порядок № 975.

Відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 р. №168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

З наведеного вбачається, що порядок призначення та виплати допомоги, що відповідає чинному законодавству України полягає у наступному та пердбачає такі етапи: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.

Судом першої інстанції було встановлено, що на виконання вимог Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке затверджене наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, Київський міський військовий комісаріат сформував та направив на адресу Міністерства оборони України пакет документів стосовно можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних особі на дату встановлення ступеня втрати працездатності.

Однак, колегією суддів встановлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги відповідного рішення щодо задоволення вимог позивача про призначення спірної одноразової грошової допомоги чи відмови у її призначенні прийнято не було, натомість Департаментом фінансів Міністерства оборони України листом № 248/3/6/516 від 10 лютого 2016 року за підписом начальника управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Київському міському військовому комісаріату було повідомлено про відсутність законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим документи повернуто без реалізації (а.с. 7).

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідним органом Міністерства оборони України не було дотримано законодавчо визначеного порядку розгляду вказаного питання та не було прийнято відповідного рішення по суті розгляду питання щодо наявності у позивача підстав для отримання одноразової грошової допомоги, не досліджувалися з цього приводу і надані позивачем документи.

За таких обставин, враховуючи відсутність рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги про відмову або про виплату допомоги позивачу, вимоги даного адміністративного позову про зобов`язання призначення та виплати такої допомоги є передчасними.

Крім того, повноваження з вирішення питання щодо призначення допомоги є дискреційними та належать до виключної компетенції відповідної Комісії.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 195 КАС України, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та доводів апеляційної скарги, та відновлення позивача у його порушених правах у належний спосіб, а саме: шляхом зобов`язання розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України розглянути на засіданні постійно діючої Комісії заяву позивача з доданими до неї документами щодо виплати одноразової допомоги, як інваліду війни 2 групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що була передана Київським міським військовим комісаріатом з висновком щодо виплати позивачу одноразової допомоги, як інваліду війни 2 групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення було прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому воно є таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції доводів Міністерства оборони України про необхідність вирішення справи окружним адміністративним судом, та також вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного клопотання з посиланням на ч. 4 ст. 6 КАС України, згідно якої ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим кодексом.

Статтею 16 вказаного вище Закону визначено підстави соціального захисту військовослужбовців, інвалідність яких настала після звільнення зі служби.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена Законом, та про зобов`язання виплати якої ставить питання позивач в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір слід розглядати місцевим загальним судам як адміністративним судам в порядку, встановленому КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена ВАС України в ухвалах від 21.10.2015 року у справі № К/800/15929/15, від 29.10.2015 року у справі № К/800/82719/13.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання представника відповідача Міністерства оборони України на необхідність відмови в задоволенні позову з тих підстав, що рішення про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги безпосередньо Міністерством оборони України не приймалося, що свідчить, за переконанням представника відповідача, про те, що Міністерством оборони України ймовірно не вчинено жодних протиправних дій відносно позивача, оскільки це було вчинено повноважним його органом - Департаментом фінансів, у відповідності до порядку такого призначення, передбаченого Порядком № 975. Саму заяву про виплату такої одноразової грошової допомоги позивач також адресував безпосередньо Міністерству оборони України через обласний військовий комісаріат, а відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону обов`язок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги покладено на Міністерство оборони України, а тому фактично правовідносини виникли з приводу відмови у нарахування та виплаті допомоги саме з боку Міністерства оборони України.

Аналогічної правової позиції притримується і ВАС України в постанові від 15.10.2015 у справі №К/800/26489/15.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що за змістом положень п. 12-14 Призначення одноразової грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони України.

Отже, колегія суддів вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими частково, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню частково.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Міністерства оборони України неправомірними.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 28.03.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.