Справа № 539/4038/16-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 539/4038/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.02.2017р. по справі № 539/4038/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання рішення УПФУ неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

29.12.2016 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - відповідач, УПФУ), в якому просив суд:

- визнати рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №475 від 18.11.2016 року про відмову мені у проведенні перерахунку страхового стажу в пільговому обчисленні в період з 15.08.1977 року по 15.09.1981 року неправомірним та скасувати його.

- зобов'язати Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести мені перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу за період роботи в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі з 25 червня 2014 року за період роботи з 15.08.1977 року по 15.09.1981року та з 25 червня 2014 року по 1 серпня 2016 року за період роботи з 3.10.1984 року по 10.09.1993 року в пільговому обчисленні.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.02.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №475 від 18.11.2016 року про відмову ОСОБА_2 у проведенні перерахунку страхового стажу в пільговому обчисленні в період з 15.08.1977 року по 15.09.1981 року неправомірним та скасувати його.

Зобов'язано Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу за період роботи в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі з 25 червня 2014 року за період роботи з 15.08.1977 року по 15.09.1981року та з 25 червня 2014 року по 1 серпня 2016 року за період роботи з 3.10.1984 року по 10.09.1993 року в пільговому обчисленні.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.02.2017 року та прийняти нову постанову, відмовивши позивачу в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 21.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію в Лубенському об'єднаному УПФУ Полтавської області. 25 червня 2014 року звернувся з заявою про нарахування пенсії за віком, яку отримує протягом двох років. В серпні 2016 року в Лубенському управлінні Пенсійного фонду йому повідомили про донарахування страхового стажу за період роботи в ВО «Сибнефтегазпереработка» з 03.10.1984 року по 10.09.1993 року в пільговому обчисленні і здійснили відповідний перерахунок пенсії з 1 серпня 2016 року. Таким чином тільки в серпні 2016 року позивач довідався, що йому не було зовсім враховано страховий стаж в пільговому обчисленні за роботу в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі в м. Нижнєвартовськ Тюменської області. Зокрема не враховано в пільговий стаж роботу в тресті «Мегионгазстрой» м.Нижнєвартовськ з 15.08.1977 року по 15.09.1981 року. При зверненні 4 листопада 2016 року позивача ОСОБА_2 до УПФУ з заявою про проведення перерахунку страхового стажу за період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 15.08.1977 року по 15.09.1981 року в пільговому обчисленні отримав лист-відмову, а потім рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України №475 від 18.11.2016 року про відмову в проведенні перерахунку страхового стажу в пільговому обчисленні згідно довідок, виданих архівним відділом адміністрації м.Нижнєвартовська про підтвердження факту роботи в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі за вищезазначений період, так як не підтверджено укладення ним строкових трудових договорів на відповідні періоди.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням відповідача, звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги відповідача Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області стосовно надання позивачем письмових договорів про роботу на Крайній Півночі для підтвердження пільгового стажу та позбавлення позивача права на пільгове обчислення страхового стажу за період роботи на Крайній Півночі, а також неврахування при розрахунку пенсії позивача заробітної плати, сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи за спірний період в районах Крайньої Півночі та зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено, що пільги по обчисленню стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники заключили трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років.

Пунктом 4 цього Указу було передбачено виплат працівникам, за умови переукладення ними першого трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, одноразову допомогу в розмірі середньомісячного заробітку без врахування районного коефіцієнта, винагороду за вислугу років і надбавок за роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено термін трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію (застосування коефіцієнту 1.5), починаючи з 01 березня 1960 року, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п'ять років, а починаючи з 26.09.1967 року, цей термін було знижено до трьох років. Слід зазначити, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов'язкового укладення письмового трудового договору.

У відповідності до ст. 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 р., що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов'язковому порядку не вимагається. А відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На теперішній час, гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року.

Згідно ст. 4 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991 року, на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Таким чином, пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, колегія суддів вважає, що наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

У відповідності до п.п. 4,5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 в Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р №637.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

у відповідності до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.91 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. повинен був застосовуватися офіційно встановлений курс на момент призначення пенсії, тобто на 25.06.2014 р., курс валют є загальновідомим. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач повинен був розраховувати розмір пенсії, виходячи з усього розміру заробітної плати, у тому числі з районним коефіцієнтом північної надбавки, оскільки з усієї заробітної плати сплачувалися внески в пенсійний фонд.

Згідно ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 5 липня 2003 року, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. При цьому виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, передбачені ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхових внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величині бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначеної відповідно до закону; Суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної платі (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, зазначеними нормами законодавства встановлено загальну максимальну величину заробітної плати, яка враховується в цілях обчислення пенсії, проте норми наведеного вище Закону не містять жодних приписів щодо виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок.

З матеріалів справи вбачається, що копія трудової книжки свідчить про факт роботи ОСОБА_2, який в період з 15.08.1977 року по 15.09.1981 року та з 03.10.1984 року по 10.09.1993 року працював в районах Крайньої Півночі, що підтверджується відповідними записами в його трудової книжки та відповідними довідками.

Відповідно до данних архівної довідки № М-106 від 21.02.2012р., архівної довідки № М-107 від 21.02.2012р., архівної довідки № М-108 від 21.02.2012 р., архівної довідки № М- 109 від 21.02.2012 р., позивач ОСОБА_2 отримував заробітну плату та йому виплачувався районний коефіцієнт та північні надбавки, з усіх сум проводились утримання в Пенсійного фонду Російської Федерації згідно встановлених тарифів, підприємства знаходяться на території, яка відноситься до районів Крайньої півночі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги відповідача Лубенського об'єднаного Пенсійного фонду України Полтавської області стосовно надання позивачем письмових договорів про роботу на Крайній Півночі для підтвердження пільгового стажу та позбавлення позивача права на пільгове обчислення страхового стажу за період роботи на Крайній Півночі, а також неврахування при розрахунку пенсії позивача заробітної плати, сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи за спірний період в районах Крайньої Півночі та зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі є протиправними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.02.2017 року по справі №539/4038/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.02.2017р. по справі № 539/4038/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.