Справа № 592/8281/16-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 592/8281/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.01.2017р. по справі № 592/8281/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Сумської митниці ДФС Сіленка Валерія Васильовича

про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Сумської митниці ДФС Сіленка Валерія Васильовича (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 0327/80502/16 від 27.07.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Сіленка Валерія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

- зупинити виконання зазначеної постанови до вирішення питання по суті.

- всі судові витрати покласти на відповідача.

03 січня 2017 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги, визнавши протиправною та скасувавши постанову № 0327/80502/16 від 27.07.2016 року заступника начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС Сіленка Валерія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач посилається на те, що 02.12.2015 року ним через Сумську митницю ДФС пункт пропуску "Суджа-Юнаківка" ввезено транспортний засіб "MERCEDES-BENZ 210 2,2D", реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, для управління та комерційного використання на територію України (польської реєстрації, випуск 13.01.1998 року). Переміщення транспортного засобу на митну територію України здійснено за спрощеною процедурою на підставі Стамбульської Конвенції "Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року та ст. 189 МК України. Автомобіль MERCEDES-BENZ 210 2,2D, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, належить на праві власності підприємству фірмі "Генесія Груп" ТОВ, що підтверджується реєстраційними документами серія DR/BAJ № 0160642. Транспортний засіб було надано ОСОБА_1 в особисте управління на підставі договору доручення № 19/10/2015 від 19.09.2015 року в офіційному перекладі на закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_1 з польською фірмою ТОВ "Генесія Груп" для комерційного безоплатного перевезення вантажів на території України, через територію України, з території України (п. п. 1.1., 1.2. договору). Під час проходження митного контролю позивачем було заявлено про режим ввезення "тимчасове ввезення ТЗ" на підставі міжнародної Конвенції "Про тимчасове ввезення" від 26.06.1990 року терміном на 1 рік, для здійснення міжнародного безоплатного перевезення вантажів та пасажирів для польської фірми ТОВ "Генесія Груп" та її представництва, яке зареєстрована на території України. Будь-яких зауважень з боку співробітників митниці щодо правомірності в'їзду на територію України для комерційного використання в інтересах фірми "Генесія Груп" ТОВ в митному режимі "тимчасове ввезення" заявлено не було, декларування та внесення грошової застави він не здійснював. За таких обставин, враховуючи надану Митним кодексом України можливість усного декларування точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення його митного контролю та митного оформлення, позивач вважає, що підстави для притягнення його до відповідальності за порушення митного режиму транзиту відсутні, оскільки вищевказаний автомобіль у даному режимі митний кордон України не перетинав.

Відповідач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу позивача - безпідставною, у зв'язку з чим просить суд апеляційної інстанції залишити скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 21.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2016 року постановою про порушення митних правил № 0327/80502/16 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 26.06.2016 року о 20 годині 33 хвилини в зону митного контролю митного поста "Юнаківка" Сумської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який слідував з України в Росію. Під час проведення митного контролю встановлено, що відповідно до наявної інформації в ЄАІС ДФС транспортний засіб Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_2, був ввезений ОСОБА_1 через Сумську митницю ДФС, пункт пропуску "Суджа-Юнаківка" 02.12.2015 року о 17 годині 46 хвилин з метою транзиту, на строк встановлений ч. 1 ст. 95 МК України. Враховуючи час ввезення 02.12.2015 року та час вивезення 26.06.2016 року транспортного засобу марки Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1, відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України, було порушено строки транзитного перевезення більше ніж на 10 діб. За перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки до митниці транспортного засобу, його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки він перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки до митниці транспортного засобу більше ніж на десять діб, а тому постанова в справі про порушення митних правил № 0327/80502/16 від 27.07.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до реєстраційного документу DR/BAJ № 0160642, "MERCEDES-BENZ 210 2,2D", реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, належить на праві власності підприємству фірмі "Генесія Груп" Республіка Польща.

З договору доручення на комерційне використання транспортного засобу № 19/10/2015 від 19.09.2015 року, укладеного між фірмою "ГЕНЕСІЯ ГРУП Сп. з о. о." (замовник) та фізичною особою громадянином України ОСОБА_1 (виконавець), слідує, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання на регулярній основі виконувати за вказівками замовника та/або представництва завдання, з використанням транспортного засобу замовника для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних замовнику та/або структурному підрозділу представництву "ГЕНЕСІЯ ГРУП Сп. з о. о." , зареєстрованому в м. Суми, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника та/або для представництва, на територію України, через територію України, з території України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби, які використовуються виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ст.ст. 103, 104 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 335 Митного кодексу України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: при перевезенні автомобільним транспортом: документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; найменування товарів; вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Митного кодексу України, у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені в статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Частинами 1, 3 ст. 189 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Відповідно до п. "а" ст. 1 Конвенції про тимчасове ввезення, до якої Україна приєдналась 24 березня 2004 року, "тимчасове ввезення" означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари, у тому числі транспортні засоби, умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари, у тому числі транспортні засоби, мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Згідно з п. "b" ст. 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення, комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовані Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 р.) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 р.).

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 р.) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 р.) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли в договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", у пунктах пропуску через державний кордон України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, у сфері міжнародних автомобільних перевезень, здійснює контроль наявності дозвільних документів на виконання перевезень та ведення обліку автомобільних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено документи, які перевізник повинен мати при здійсненні міжнародних перевезень, зокрема: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; документи на вантаж, а при виконанні міжнародних перевезень пасажирів перевізник повинен мати дозвіл країни, територією якої буде здійснюватися перевезення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень), білетно-облікову документацію.

Отже, визнання автотранспортного засобу, в тому числі легкового, як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Таким чином, громадянин, який возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав митному органу належних документів, які б вказували на міжнародне платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів за допомогою легкового транспортного засобу при в'їзді 02.12.2015 року на територію України на автомобілі "MERCEDES-BENZ 210 2,2D", реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, що належить на праві власності підприємству - фірма "Генесія Груп" Республіка Польща.

З огляду на викладене, посилання позивача в апеляційній скарзі в обґрунтування своєї позиції по справі на те, що ним було повідомлено митний орган про те, що він не перевозить товари та пасажирів, не приймаються до уваги.

Також слід зауважити на те, що з журналу пункту пропуску "Суджа - Юнаківка" АСМО "Інспектор" та Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (далі - ЄАІС ДФС) вбачається, що ОСОБА_1 02.12.2015р. о 17 год. 46 хв. в'їхав на територію України на автомобілі "MERCEDES-BENZ 210 2,2D", реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 з метою особистого користування в режимі транзит.

Статтею 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 3 частини 1 статті 93 Митного кодексу України встановлено, що товари, що переміщуються транзитом, в тому числі внутрішнім митним транзитом, повинні бути доставлені до митного органу призначення у строк, передбачений статтею 95 Митного кодексу України.

Статтею 95 Митного кодексу України визначено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, а саме - 10 діб для автомобільного транспорту (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Сумської митниці ДФС від 27.07.2016 року у справі про порушення митних правил № 0327/80502/16 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за те, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ 210 2,2D, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 був ввезений ОСОБА_1 на територію України через Сумську митницю ДФС, пункт пропуску "Суджа-Юнаківка" 02.12.2015р. о 17 годині 46 хвилин з метою транзиту, на строк, встановлений ст. 95 МК України, і лише 26.06.2016 року о 20 годині 33 хвилини вказаний легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210 2,2D , реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 заїхав в зону митного контролю митного поста "Юнаківка" Сумської митниці ДФС для виїзду в Росію.

Щодо посилання апелянта на те, що відповідачем не надано суду доказів щодо декларування 02.12.2015р. ним транспортного засобу в режимі транзит, адже нею не було надано до суду відповідної митної декларації, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 381 МК України переміщення громадянами транспортних засобів в режимі транзит, що постійно зареєстровані у реєстраційних органах іноземної держави, здійснюється без письмового декларування, тобто без подання митної декларації.

Оскільки транспортний засіб транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 210 2.2D», реєстраційний номер WI15118T, кузов WBD 2100041А594084, був зареєстрований у реєстраційних органах республіки Польща, то переміщення вказаного транспортного засобу в режимі транзит здійснювалося без подання митної декларації.

Окрім того, як вже зазначалося вище, Сумською митницею ДФС було надано докази на підтвердження факту ввезення 02.12.2015 гр. України ОСОБА_1 транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 210 2.2D» в режимі транзит. Зокрема, дана інформація підтверджується витягами з журналу пункту пропуску «Суджа-Юнаківка» АСМО «Інспектор», а також витягом з ЄАІС ДФС.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки він перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки до митниці транспортного засобу більше ніж на десять діб.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем пропущено строк притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки зазначене в постанові правопорушення не є триваючим, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, Міністерство юстиції України листом від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснило, що триваючими правопорушеннями є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 02.12.2015 року, тому кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 12.12.2015 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був і зазначене правопорушення митним органом виявлене 26.06.2016 року, а постанова в справі про порушення митних правил №0327/80502/16 винесена 27.07.2016 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.01.2017р. по справі № 592/8281/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.