Справа № 686/14996/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/14996/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

21 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому (далі - відповідач) про зміну постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
Позивач у листопаді 2016 року звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: скасувати повністю постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №854692 від 17.07.2016 та закрити провадження по даній справі.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.09.2016 позов задоволено повністю.

Постанову інспектора роти № 3 батальону УПП в м. Хмельницькому лейтенанта поліції Свищова О.Д. серія ПС2 №854692 від 17.07.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. змінено.

Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення і обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора роти № 3 УПП у м. Хмельницькому від 17.07.2016 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно із вказаною постановою позивач 17.07.2016 о 13 год. 30 хв. по вул. Вайсера в м. Хмельницькому, керуючи транспортним засобом "Ford Mondeo" д/н НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу в другій смузі руху, чим створила перешкоди для інших учасників руху та порушила п. 15.10 Правил дорожнього руху України.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю визнала вину у вчиненні вказаного правопорушення, щиро розкаялася, негативних наслідків від її дій не наступило та враховуючи її матеріальне становище, суд дійшов висновку про можливість звільнення її від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі - Правила). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 Правил вказано, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 15.10 Правил, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка; на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; ближче 50 м від залізничних переїздів; поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснила зупинку транспортного засобу в другій смузі руху, чим створила перешкоди для інших учасників руху та порушила п. 15.10 Правил.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із обставин встановлених судом першої інстанції, вина позивача у вчиненні даного правопорушення повністю доведена, і не заперечується ним самим.

Однак приймаючи рішення про скасування постанови відповідача в частині накладення адміністративного штрафу та звільнивши позивача від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку виходячи з такого.

Частиною 2 статті 33 КУпАП зі змінами, внесеними згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що той факт, що позивач визнає свою вину у вчиненні правопорушення не звільняє його від адміністративної відповідальності, а доводи позивача щодо неможливості за станом здоров`я продовжувати рух автомобіля, що зупинка була вимушеною з метою уникнення аварійної ситуації не підтверджені доказами, які б спростовували факт допущення ним вказаного правопорушення.

Згідно статті 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В спірних правовідносинах, уповноваженим органом (посадовою особою) згідно з статтею 222 КУпАП є органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень 1, 2 та 3 частин статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1)визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2)зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3)зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4)стягнення з відповідача коштів; 5)тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6)примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7)примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена суб`єктом владних повноважень оскаржується в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку адміністративного судочинства, що цілком узгоджується з статтею 17 КАС України, яка визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, суд при розгляді позову при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийняті рішення по справі мав керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а не Кодексом України про адміністративні правопорушення, як це випливає із рішення суду першої інстанції від 22.09.2016.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач при винесенні постанови серія ПС2 №854692 від 17.07.2016 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП та накладенні адміністративних стягнень у виді штрафу в розмірі 510 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суд.

Згідно статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.