Справа № 127/10438/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10438/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

21 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача Кендеуса Станіслава Ігоровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про виплату одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, подані позивачем з пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 7), починаючи з 09.12.1992 позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою серії ВТЭ-18 № 096268 (а.с. 6), перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради та має право на виплату одноразової компенсації при встановленні інвалідності.

З листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № Ш-08-14991 від 06.08.2013 встановлено, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової компенсації, як учаснику ліквідації внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № Ш-08-14991 від 06.08.2013.

07.04.2016 року позивач повторно звернулася до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з заявою про виплату їй одноразової компенсації, як учаснику ліквідації внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Листом № Ш-08-33942 від 18.04.2016 Департамент соціальної політики Вінницької міської ради повідомив ОСОБА_3 про те, що правові підстави для отримання позивачем одноразової компенсації за встановлення ІІ групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом 18.05.2016, що підтверджується вхідним штемпелем Вінницького міського суду Вінницької області.

При цьому позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду нею не пропущений, оскільки про порушення свого права вона дізналася з відповіді Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 18.04.2016 № Ш-08-33942.

Відповідно до вимог адміністративного позову позивач просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням показника мінімальної заробітної плати, яка склалась на момент виплати.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах, зокрема, інвалідам 2 групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.

Згідно з листами Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради одноразова компенсація за встановлення ІІ групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_3 не виплачувалась.

На підставі викладеного вище, перевіривши та оцінивши доводи апеляційної скарги, з урахуванням змісту спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки ОСОБА_3 з часу встановлення їй чергової групи інвалідності не отримувала одноразової компенсації за встановлення ІІ групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а про відмову у виплаті такої компенсації дізналася з листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 18.04.2016, тому початок перебігу строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається з моменту ознайомлення позивача з такою відмовою.

Таким чином, оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для залишення адміністративного позову без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, колегія суддів зазначає, що з урахуванням змісту п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суд повинен надати оцінку та перевірити наявність чи відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 100 КАС України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, з урахуванням змісту спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не встановлено усіх обставин, та не досліджено усіх доказів, що мають значення для вирішення процесуального питання.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на вчасне отримання відповідей Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради на власне звернення, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Згідно з абз. 7 п. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Таким чином, надання відповідді на звернення заявнику у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк є обов'язком суб'єкта владних повноважень, встановленим Законом.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази направлення листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № Ш-08-14991 від 06.08.2013 на адресу ОСОБА_3 та підтвердження про його отримання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання, а відтак, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2016 року необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 березня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.