Справа № 817/66/17
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2017 р.Р і в н е 817/66/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Форет М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги
В С Т АН О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 07.11.2016 №Ф-7723-17 в сумі 11586,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що будучи призваним у березні 2014 року на військову службу під час мобілізації та перебуваючи на службі досі є звільненим від сплати єдиного внеску на підставі Закону України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно мобілізаційних питань під час проведення мобілізації", яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Тому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 07.11.2016 №Ф-7723-17.

У судовому засіданні позивач позовні вимога підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.29-30). Обґрунтовуючи заперечення представник відповідач зазначила, що підставою для звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до пункту 9-2 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами внесеними Законом України від 20.05.2014 №1275-VII) є заява фізичної особи, подана протягом 10 днів після демобілізації. Оскільки позивач згідно поданих довідок Березнівського районного військового комісаріату був призваний по частковій мобілізації на військову службу з 19.03.2014 та демобілізований 12.03.2015, а також по частковій мобілізації з 19.03.2015 та по даний час проходить військову службу за контрактом в ЗС України, представник відповідача стверджувала про можливість позивача протягом 10 днів подати відповідну заяву до контролюючого органу, чого ним зроблено не було, відтак відповідач правомірно нарахував суму єдиного внеску та виставив вимогу про його сплату у встановленому порядку. З таких підстав просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову із аналогічних підстав та просила суд відмовити у задоволені позову за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 13.03.2008 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а 01.09.2016 до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором внесено запис №3001952 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 : від 29.08.2016 №2089 капітан ОСОБА_1 , 1977 року народження, був призваний 19.03.2014 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та демобілізований 12.03.2015 (а.с.11); від 29.08.2016 №2091 капітан ОСОБА_1 , 1977 року народження, був призваний 19.03.2015 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 та по даний час проходить військову службу за контрактом в ЗСУ (а.с.18).

Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий У-484814 (а.с.15).

У листопаді 2016 року Рівненською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (Березнівське відділення) виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2016 №Ф-7723-17 на суму 11586,37 грн.

У грудні 2016 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на вимогу від 07.11.2016 №Ф-7723-17, однак рішенням від 30.12.2016 №1236/14/17-00-10-03/203 вказана скарга залишена відповідачем без задоволення, а оспорювана вимога без змін.

Непогоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок зокрема, та визначено інші обов`язки платника.

08.06.2014 набрав чинності Закон України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 92, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Законом від 20.05.2014 №1275-VII встановлено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться і в Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 №393).

Зокрема, пунктом 7 розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

При цьому зазначені платники звільняються від виконання обов`язків платника єдиного внеску, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного дня місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування (реабілітацію).

Таким чином, за змістом пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами внесеними Законом України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації") та пункту 7 Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що підставою для звільнення від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", є:

- призов на військову службу під час мобілізації;

- або залучення до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Так, довідками Березнівського районного військового комісаріату від 29.08.2016 №2089 та №2091 підтверджено, що у періоди 19.03.2014 - 12.03.2015 та 19.03.2015 - по теперішній час позивач мобілізований до лав Збройних Сил України.

Разом з тим, згідно довідки Березнівського районного військового комісаріату від 13.01.2017 №81 начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу майор ОСОБА_1 в період 13.03.2015 18.03.2015 був залучений Березнівським РВК до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду, а саме, здійснював підготовку, комплектування, супровід та відправку команд військовозобов`язаних в розпорядження ОЗП Здовбиця та в/ч с. Нова Любомирка (а.с.16).

Крім того, довідкою Березнівського районного військового комісаріату від 29.11.2016 №2901 стверджено, що ОСОБА_1 дійсно був призваний 19.03.2014 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та по даний час проходить військову службу за контрактом ЗСУ (а.с.13).

Суд зазначає, що за змістом пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для настання передбачуваних наслідків, а саме: звільнення від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначальним є те, що особа призвана на військову службу під час мобілізації або ж залучена до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, при цьому не є роботодавцем.

У ході судового розгляду суду не надано доказів про те, що позивач є роботодавцем у розумінні пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що і не стверджувалось позивачем або представником відповідача у суді.

Таким чином, факт перебування позивача у лавах Збройних Сил України по мобілізації та залучення до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду з 19.03.2014 по теперішній час підтверджується наявними у справі та дослідженими судом доказами, а отже доведено правомірність підстав звільнення позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наразі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування винесена передчасно.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтувалися заперечення на адміністративний позов, та не підтверджено правомірність формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2016 №Ф-7723-17.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа..

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн. згідно квитанції від 16.01.2017 №20470615 (а.с.2), доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 640,00 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Березнівського відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС від 07.11.2016 №Ф-7723-12 про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.