Справа № 805/3769/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. Справа №805/3769/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:11год.17хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Троянової О.В.

секретаря Кудрі В.Г.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Вовченка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 №

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року №, яким фізичній особі-підприємцю нараховане податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 364 245грн. з яких: 291 369грн сума основного платежу, 72 849грн. сума штрафних (фінансових) санкцій, визнання недійсною вимогу від 06 червня 2016 року про сплату недоїмки з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 71355,14грн., визнання недійсним рішення від 06.06.2016 року №7 яким нараховане штрафну санкцію по єдиному внеску у розмірі 3567,76грн./том 1 а.с.4-15/.

Через відділ діловодства Донецького окружного адміністративного суду подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд визнати недійсним податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року №, яким фізичній особі-підприємцю нараховане податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 364 245грн. з яких: 291 369грн сума основного платежу, 72 849грн. сума штрафних (фінансових) санкцій.

Ухвалою суду від 14.03.2017 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про уточнення позовних вимог по адміністративній справі №805/3769/16-а прийнято до розгляду/том 10 а.с.21/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі акту позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № 1887/05-22-13-05-111-НОМЕР_1 від 06.06.2016, проведеної Слов'янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Вілс ЛТД», ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «БК Седес», ТОВ «Продінвест ЛТД», ТОВ «Прод Опт Продукт», ТОВ «Конструктив Компані», ТОВ «Кепіталс Груп», ТОВ «Бігнікс», ТОВ « БлюберіПродакшн», ТОВ «Лерос», ТОВ « Штовар Україна», ТОВ «Автозапчастина Ойл», ТОВ «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої Слов'янською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2016, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 364 245грн. з яких: 291 369грн. сума основного платежу, 72 849грн. сума штрафних (фінансових) санкцій.

Вважає прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що реальність господарських операцій між ФО-П ОСОБА_4 та його контрагентами підтверджується первинними та іншими бухгалтерськими документами, а саме договорами, рахунками, розрахунковими документами, видатковими накладними, податковими накладними, договором оренди складських приміщень, договором оренди вантажного автотранспорту тощо. Придбані продукти харчування використані у господарській діяльності підприємця, який поставив придбані продукти харчування до НПП «Святі Гори, ТОВ «Каскад», що підтверджено первинними бухгалтерськими документами. Крім того, підтверджується і проведення повних розрахунків за придбані продукти харчування - платіжними дорученнями та банківськими виписками. ФО-П ОСОБА_4 було сплачено всі належні податки та збори з вказаних фінансово-господарських операцій. Контрагенти ФО-П ОСОБА_4 на момент укладення угод, перебували на податковому обліку як добросовісні платники, мали свідоцтва платників ПДВ, жодних питань до них у податкових органів на момент укладання угод не було.

Разом з тим у фізичній особі-підприємця ОСОБА_4 є всі необхідні матеріальні та фінансові ресурси для здійснення купівлі-продажу продуктів харчування, їх зберігання та подальшої реалізації, є вантажний автомобіль, який знаходиться в оренді, є орендований склад. Уточнивши позовні просить суд визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 14.06.2016, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 364 245грн. з яких: 291 369 грн. сума основного платежу, 72 849грн. сума штрафних (фінансових) санкцій/том 10 а.с.2-12/.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову,в яких зазначив, що проведеною перевіркою встановлено порушення ФО-П ОСОБА_4 п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 291396грн., у т.ч. за 2013 рік 127 771грн., та за 2014 рік 163 625грн. у зв'язку із чим просив суд відмовити у задоволенні позову/том 8а.с.222-224/.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_4 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, ІПН НОМЕР_1 та перебуває на обліку платників податків в Слов'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області/том 1 а.с.18/. Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 /т.1 а.с.18-29/.

Відповідач - Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Так судом встановлено, що Слов'янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу №295 від 23.05.2016 була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Вілс ЛТД», ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «БК Седес», ТОВ «Продінвест ЛТД», ТОВ «Прод Опт Продукт», ТОВ «Конструктив Компані», ТОВ «Кепіталс Груп», ТОВ «Бігнікс», ТОВ « БлюберіПродакшн», ТОВ «Лерос», ТОВ « Штовар Україна», ТОВ «Автозапчастина Ойл», ТОВ «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №1887/05-22-13-05-111-НОМЕР_1 від 06.06.2016.

На підставі акту перевірки встановлено порушення податкового законодавства, а саме :

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України - занижено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 291 396грн., у т.ч. за 2013 рік 127 771грн., та за 2014 рік 163 625грн./том 1 а.с.22-49/.

14 червня 2016 року Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки 1887/05-22-13-05-111-НОМЕР_1 від 06.06.2016, за порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, було прийнято податкове повідомлення-рішення: форми «Р» № від 14.06.2016, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 364 245грн. з яких: 291 369грн. сума основного платежу, 72 849грн. сума штрафних (фінансових) санкцій/том 1 а.с.54/.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення виходячи з наступного.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків(пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом; платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

На підставі Наказу начальника Слов'янської ОДПІГУ ДФС у Донецькій області від 23травня 2016 року №295 відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.11 п.78.1ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, призначено проведення позапланової невиїзної документальної перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Вілс ЛТД», ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «БК Седес», ТОВ «Продінвест ЛТД», ТОВ «Прод Опт Продукт», ТОВ «Конструктив Компані», ТОВ «Кепіталс Груп», ТОВ «Бігнікс», ТОВ « Блюбері Продакшн», ТОВ «Лерос», ТОВ « Штовар Україна», ТОВ «Автозапчастина Ойл», ТОВ «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №1887/05-22-13-05-111-НОМЕР_1 від 06.06.2016.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про порушення позивачемп.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України - занижено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 291 396грн., у т.ч. за 2013 рік 127 771грн., та за 2014 рік 163 625грн./том 1 а.с.48/.

Суд не погоджується з висновками податкового органу з наступних підстав.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з його контрагентами, мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

Підпунктом14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.191 п.14.1 ст.1414 Податкового кодексу України зазначено,що постачання товарів це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 14.1.231 Кодексу вбачається, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Так, 10 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Покупець) та ТОВ «Тарсан ЛТД» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №10.Відповідно до п.1.1 Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити на умовах даного Договору /том 2 а.с.73-74/.

Згідно умов договору, ТОВ «Тарсан ЛТД» поставило ФО-П ОСОБА_4 продукти харчування, які в подальшому реалізовані позивачем.

Вищенаведений договір поставки є чинним, не був визнаний судом недійсним та був діючими на момент, виниклих правовідносин.

Знаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Тарсан ЛТД» за юридичною адресою, станом на час вчинення правочину, підтверджується відповідною Випискою/том 2а.с.75-76/. Відповідно до витягу з реєстру платників ПДВ було зареєстровано платником ПДВ /том 2 а.с.77/.

На підтвердження виконання договору поставки продуктів харчування, позивачем надано наступні документи: накладна №6 від 01.09.2015 на суму 521,95грн., податкова накладна №6 від 01.09.2015 на суму 521,95грн., накладна №7 від 01.09.2015 на суму 7256,40грн., податкова накладна №7 від 01.09.2015 на суму 7256,40грн., накладна №14 від 11.09.2015 на суму 2174,08грн., податкова накладна №14 від 11.09.2015 на суму 2174,08грн., накладна №17 від 11.09.2015 на суму 1 898,45грн., податкова накладна №17 від 11.09.2015 на суму 1898,45грн., накладна №18 від 23.09.2015 на суму 5961,66грн., податкова накладна №18 від 23.09.2015 на суму 5961,66грн., накладна №54 від 13.07.2015 на суму 5852,16грн., податкова накладна №54 від 13.07.2015 на суму 5852,16грн., накладна №55 від 13.07.2015 на суму 2023,22грн., податкова накладна №55 від 13.07.2015 на суму 2023,22грн., накладна №27 від 01.12.2014 на суму 2795,40грн., податкова накладна №27 від 01.12.2014 на суму 2795,40грн., накладна №28 від 01.12.2014 на суму 1265,70грн., податкова накладна №28 від 01.12.2014 на суму 1265,70грн., накладна №29 від 01.12.2014 на суму 1368,00грн., податкова накладна №29 від 01.12.2014 на суму 1368,00грн., накладна №30 від 02.12.2014 на суму 1710,00грн., податкова накладна №30 від 02.12.2014 на суму 1710,00грн., накладна №86 від 15.12.2014 на суму 906,48грн., податкова накладна №86 від 15.12.2014 на суму 906,48грн., накладна №87 від 15.12.2014 на суму 2063,38грн., податкова накладна №87 від 15.12.2014 на суму 2063,38грн., накладна №88 від 16.12.2014 на суму 2445,44грн., податкова накладна №88 від 16.12.2014 на суму 2245,44грн., накладна №89 від 16.12.2014 на суму 3758,52грн., податкова накладна 89 від 16.12.2014 на суму 3758,52грн., накладна №90 від 22.12.2014 на суму 783,84грн., податкова накладна №90 від 22.12.2014 на суму 783,84грн., накладна №114 від 30.12.2014 на суму 2156,06грн., податкова накладна №114 від 30.12.2014 на суму 2156,06грн., накладна №115 від 30.12.2014 на суму 1961,83грн., податкова накладна №115 від 30.12.2014 на суму 1961,83грн., накладна №116 від 30.12.2014 на суму 908,52грн., податкова накладна №116 від 30.12.2014 на суму 908,52грн., накладна №46 від 03.11.2014 на суму 2743,20грн., податкова накладна №46 від 03.11.2014 на суму 2743,20грн., накладна №47 від 03.11.2014 на суму 414,36грн. податкова накладна №47 від 03.11.2014 на суму 414,36грн., накладна №123 від 17.11.2014 на суму 2101,80грн., податкова накладна №123 від 17.11.2014 на суму 2101,80грн., накладна №124 від 17.11.2014 на суму 375,55грн., податкова накладна №124 від 17.11.2014 на суму 375,55грн., накладна №125 від 17.11.2014 на суму 1599,62грн., податкова накладна №125 від 17.11.2014 на суму 1599,62грн.,накладна №126 від 17.11.2014 на суму 1636,04грн., податкова накладна №126 від 17.11.2014 на суму 1636,04грн., накладна №127 від 24.11.2014 на суму 1652,04грн., податкова накладна №127 від 24.11.2014 на суму 1652,04грн., накладна №128 від 24.11.2014 на суму 1734,90грн., податкова накладна №128 від 24.11.2014 на суму 1734,90грн., накладна №35 від 01.10.2014 на суму 497,40грн., податкова накладна №35 від 01.10.2014 на суму 497,40грн., накладна №57 від 01.10.2014 на суму 70,25грн., податкова накладна №57 від 01.10.2014 на суму 70,25грн., накладна №58 від 01.10.2014 на суму 632,18грн., податкова накладна №58 від 01.10.2014 на суму 632,18грн., накладна №59 від 01.10.2014 на суму 1985,46грн., податкова накладна №59 від 01.10.2014 на суму 1985,46грн., накладна №60 від 01.10.2014 на суму 1120,70грн., податкова накладна №60 від 01.10.2014 на суму 1120,70грн., накладна №61 від 01.10.2014 на суму 3535,20грн., податкова накладна №61 від 01.10.2014 на суму 3535,20грн., накладна №62 від 01.10.2014 на суму 533,38грн., податкова накладна №62 від 01.10.2014 на суму 533,38грн., накладна №63 від 01.10.2014 на суму 279,70грн., податкова накладна №63 від 01.10.2014 на суму 279,70грн., накладна №147 від 15.10.2014 на суму 6077,66грн., податкова накладна №147 від 15.10.2014 на суму6077,66грн., накладна №148 від 15.10.2014 на суму 4614,23грн., податкова накладна №148 від 15.10.2014 на суму 4614,23грн., накладна №149 від 16.10.2014 на суму 2276,76грн., податкова накладна №149 від 16.10.20014 на суму 2276,76грн., накладна №160 від 01.09.2014 на суму 3328,70грн., податкова накладна №160 від 01.09.2014 на суму 3328,70грн., накладна №59 від 02.06.2014 на суму 1010,28грн., податкова накладна №59 від 02.06.2014 на суму 1010,28грн., накладна №60 від 02.06.2014 на суму 1885,74грн., податкова накладна №60 від 02.06.2014 на суму 1885,74грн., накладна №61 від 03.06.2014 на суму 3262,16грн., податкова накладна №61 від 03.06.2014 на суму 3262,16грн., накладна №62 від 19.06.2014 на суму 677,52грн., податкова накладна №62 від 19.06.2014 на суму 677,52грн., накладна №8 від 02.05.2014 на суму 6135,36грн., податкова накладна №8 від 02.05.2014 на суму 6135,36грн., накладна №9 від 02.05.2014 на суму 5545,09грн., податкова накладна №9 від 02.05.2014 на суму 5545,09грн., накладна №10 від 02.05.2014 на суму 8654,72грн., податкова накладна №10 від 02.05.2014 на суму 8654,72грн., накладна №11 від 12.02.2014 на суму 1126,44грн., податкова накладна №11 від 12.05.20014 на суму 1126,44грн., накладна №71 від 19.05.2014 на суму 646,80грн., податкова накладна №71 від 19.05.2014 на суму 646,80грн., накладна №72 від 19.05.2014 на суму 2190,91грн., податкова накладна №72 від 19.05.2014 на суму 2190,91грн., податкова накладна №72 від 19.05.2014 на суму 2190,91грн., накладна №73 від 27.05.2014 на суму 582,12грн., податкова накладна №73 від 27.05.2014 на суму 582,12грн., накладна №1 від 01.04.2014 на суму 13958,92грн., податкова накладна №1 від 01.04.2014 на суму 13958,92грн., накладна №2 від 01.04.2014 на суму 17996,76грн., податкова накладна №2 від 01.04.2014 на суму 17996,76грн., накладна №3 від 01.04.2014 на суму 6008,51грн., податкова накладна №3 від 01.04.2014 на суму 6008,51грн., накладна №28 від 14.04.2014 на суму 17843,51грн., податкова накладна №28 від 14.04.2014 на суму 17843,51грн., накладна №29 від 14.04.2014 на суму 7038,59грн., податкова накладна №29 від 14.04.2014 на суму 7038,59грн., накладна №30 від 14.04.2014 на суму 6846,76грн., податкова накладна №30 від 14.04.2014 на суму 6846,76грн., накладна №31 від 23.04.2014 на суму 3004,01грн., податкова накладна №31 від 23.04.2014 на суму 3004,01грн., накладна №32 від 24.04.2014 на суму 3216,96грн., податкова накладна №32 від 24.04.2014 на суму 3216,96грн., накладна №2 від 17.03.2014 на суму 14225,80грн., податкова накладна №2 від 17.03.2014 на суму 14225,80грн., накладна №3 від 17.03.2014 на суму 21924,36грн., податкова накладна №3 від 17.03.2014 на суму 21924,36грн., податкова накладна №3 від 17.03.2014 на суму 21924,36грн., накладна №4 від 17.03.2014 на суму 18911,23грн., податкова накладна №4 від 17.03.2014 на суму 18911,23грн., накладна №5 від 21.03.2014 року на суму 2029,32грн., податкова накладна №5 від 21.03.2014 на суму 2029,32грн., податкова накладна №5 від 21.03.2014 на суму 2029,32грн., накладна №1 від 03.01.2015 на суму 1254,00грн., податкова накладна №1 від 03.01.2015 на суму 1254,00грн., накладна №2 від 03.01.2015 на суму 1059,90грн., податкова накладна №2 від 03.01.2015 на суму 1059,90грн., накладна №3 від 03.01.2015 на суму 3616,27грн., податкова накладна №3 від 03.01.2015 на суму 3616,27грн., накладна №4 від 03.01.2015 на суму 3522,24грн., податкова накладна №4 від 03.01.2015 на суму 3522,24грн., накладна №45 від 14.01.2015 на суму 627,00грн., податкова накладна №45 від 14.01.2015 на суму 627,00грн., накладна №46 від 14.01.2015 на суму 922,78грн., податкова накладна №46 від 14.01.2015 на суму 922,78грн., накладна №47 від 14.01.2015 на суму 867,52грн., податкова накладна №47 від 14.01.2015 на суму 867,52грн., накладна №48 від 14.01.2015 на суму 2776,20грн., податкова накладна №48 від 14.01.2015 на суму 2776,20грн., банківські виписки /том 4а.с.6-146, том 5 а.с.96-122, том 2 а.с.217-250, том 3 а.с.1-43/.

Поставлені ТОВ «Тарсан ЛТД» товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, придбані продукти харчування були поставлені Святогірський загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №12, КЛПУ «Обласний госпіталь для ветеранів війни м. Святогірська», КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», Установі охорони здоров'я санаторій «Святі гори», про що свідчать надані первинні бухгалтерські документи/том 2 а.с.138-216, том 5 а.с.159-250, том 6 а.с.250, том 7 а.с.1-250, том 8 а.с.1-185/.

За наслідками господарської операції ТОВ «Тарсан ЛТД» видало позивачу податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг, що міститься в матеріалах справи/том 4 а.с.6-146/.

Суму податку на додану вартість згідно вказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту 2014-2015рр, що відобразив у відповідних податкових деклараціях в розрізі контрагентів, які подано до податкового органу, де в Додатку №5 до декларації , в розділі ІІ Податковий кредит визначено контрагента ТОВ «Тарсан ЛТД» /том 1а.с. 65-250/.

01 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Покупець) та ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №10. Відповідно до п.1.1 Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити на умовах даного Договору /том 2 а.с.101-102/.

Згідно умов договору, ТОВ«ПРОДІНВЕСТ ЛТД» поставило ФО-П ОСОБА_4 продукти харчування, які в подальшому реалізовані позивачем.

Вищенаведений договір поставки є чинним, не був визнаний судом недійсним та був діючими на момент, виниклих правовідносин.

Знаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД» за юридичною адресою, станом на час вчинення правочину, підтверджується відповідною Випискою/том 2 а.с.121-122/. Відповідно до витягу з реєстру платників ПДВ було зареєстровано платником ПДВ /том 2 а.с.120/.

На підтвердження виконання договору поставки продуктів харчування, позивачем надано наступні документи: накладна №43 від 17.08.2015 на суму 5805,12грн., податкова накладна №43 від 17.08.2015 на суму 5805,12грн., накладна №18 від 01.08.2015 на суму 10241,28грн., податкова накладна №18 від 01.08.2015 на суму 10241,28грн., накладна №11 від 20.07.2015 на суму 104651,87грн., податкова накладна №11 від 20.07.2015 на суму 104651,87грн., накладна №12 від 20.07.2015 на суму 57004,80грн., податкова накладна №12 від 20.07.2015 на суму 57004,80грн., накладна №13 від 30.07.2015 на суму 2405,54грн., податкова накладна №13 від 30.07.2015 на суму 2405,54грн., накладна №14 від 20.07.2015 на суму 36342,60грн., податкова накладна №14 від 20.07.2015 на суму 36342,60грн., накладна №8 від 01.10.2014 на суму 142,80грн., податкова накладна №8 від 01.10.2014 на суму 142,80грн., накладна №9 від 01.10.2014 на суму 322,91грн., податкова накладна №9 від 01.10.2014 на суму 322,91грн., накладна №10 від 01.10.2014 на суму 2777,24грн., податкова накладна №10 від 01.10.2014 на суму 2777,24грн., накладна №11 від 01.10.2014 на суму 3137,96грн., податкова накладна №11 від 01.10.2014 на суму 3137,96грн., накладна №12 від 09.10.2014 на суму 191,52грн., податкова накладна №12 від 09.10.2014 на суму 191,52грн., накладна №13 від 09.10.2014 на суму 417,24грн., податкова накладна №13 від 09.10.2014 на суму 417,24грн., накладна №14 від 09.10.2014 на суму 2227,46грн., податкова накладна №14 від 09.10.2014 на суму 227,46грн., накладна №67 від 02.06.2014 на суму 2943,47грн., податкова накладна №67 від 02.06.2014 на суму 2943,47грн., накладна №68 від 03.06.2014 на суму 410,40грн., податкова накладна №68 від 03.06.2014 на суму 410,40грн., накладна №69 від 03.06.2014 на суму 780,82грн., податкова накладна №69 від 03.06.2014 на суму 780,82грн., накладна №70 від 03.06.2014 на суму 4741,56грн., податкова накладна №70 від 03.06.2014 на суму 4741,56грн., накладна №79 від 02.05.2014 на суму 2598,31грн., податкова накладна №79 від 02.05.2014 на суму 2598,31грн., накладна №80 від 02.05.2014 на суму 2791,44грн., податкова накладна №80 від 02.05.2014 на суму 2791,44грн., накладна №81 від 02.05.2014 на суму 16415грн., податкова накладна №81 від 02.05.2014 на суму 16415грн., накладна №82 від 05.05.2014 на суму 2073,60грн., податкова накладна №82 від 05.05.2014 на суму 2073,60грн., накладна №83 від 07.05.2014 на суму 2328,48грн., податкова накладна №83 від 07.05.2014 на суму 2328,48грн., накладна №84 від 12.05.2014 на суму 1086,62грн., податкова накладна №84 від 12.05.2014 на суму 1086,62гр., накладна №85 від 12.05.2014 на суму 4153,81грн., податкова накладна №85 від 12.05.2014 на суму 4153,81грн., накладна №193 від 19.05.2014 на суму 475,14грн., податкова накладна №193 від 19.05.2014 на суму 475,14грн., накладна №194 від 19.05.2014 на суму 6891,50грн., податкова накладна №194 від 19.05.2014 на суму 6891,50грн., накладна №195 від 26.05.2014 на суму 414,72грн., податкова накладна №195 від 26.05.2014 на суму 414,72грн., накладна №65 від 01.04.2014 на суму 6666,84грн., податкова накладна №65 від 01.04.2014 на суму 6666,84грн., накладна №66 від 01.04.2014 на суму 17984,30грн., податкова накладна №66 від 01.04.2014 на суму 17984,30грн., накладна №67 від 01.04.2014 на суму 451,87грн., податкова накладна №67 від 01.04.2014 на суму 451,87грн., накладна №68 від 01.04.2014 на суму 16471,66грн., податкова накладна №68 від 01.04.2014 на суму 16471,66грн., накладна №69 від 01.04.2014 на суму 2741,04грн., податкова накладна №69 від 01.04.2014 на суму 2741,04грн., накладна №70 від 04.04.2014 на суму 8900,96грн., податкова накладна №70 від 04.04.2014 на суму 8900,96грн., накладна №71 від 07.04.2014 на суму 1965,60грн., податкова накладна №71 від 07.04.2014 на суму 1965,60грн., накладна №189 від 14.04.2014 на суму 14527,97грн., податкова накладна №189 від 14.04.2014 на суму 14527,97грн., накладна №190 від 14.04.2014 на суму 5016,00грн., податкова накладна №190 від 14.04.2014 на суму 5016,00грн., накладна №191 від 14.04.2014 на суму 1774,44грн., податкова накладна №191 від 14.04.2014 на суму 1774,44грн., накладна №192 від 14.04.2014 на суму 1185,36грн., податкова накладна №192 від 14.04.2014 на суму 1185,36грн., накладна №193 від 21.04.2014 на суму 33273,00грн., податкова накладна №193 від 21.04.2014 на суму 33273,00грн., накладна №194 від 21.04.2014 на суму 1205,28грн., податкова накладна №194 від 21.04.2014 на суму 1205,28грн., накладна №195 від 24.04.2014 на суму 3814,07грн., податкова накладна №195 від 24.04.2014 на суму 3814,07грн., накладна №196 від 24.04.2014 на суму 1799,40грн., податкова накладна №196 від 24.04.2014 на суму 1799,40грн., накладна №197 від 28.04.2014 на суму 2250,86грн., податкова накладна №197 від 28.04.2014 на суму 2250,86грн., накладна №198 від 28.04.2014 на суму 1607,04грн., податкова накладна №198 від 28.04.2014 на суму 1607,04грн., накладна №12 від 03.03.2014 на суму 9032,11грн., податкова накладна №12 від 03.03.2014 на суму 9032,11грн.,накладна №13 від 03.03.2014 на суму 1594,08грн., податкова накладна №13 від 03.03.2014 на суму 1594,08грн., накладна №14 від 03.03.2014 на суму 723,36грн., податкова накладна №14 від 03.03.2014 на суму 723,36грн., накладна №21 від 03.03.2014 на суму 11753,40грн., податкова накладна №21 від 03.03.2014 на суму 11753,40грн., накладна №22 від 03.03.2014 на суму 9508,80грн., податкова накладна №22 від 03.03.2014 на суму 9508,80грн., накладна №23 від 03.03.2014 на суму 12900,41грн., податкова накладна №23 від 03.03.2014 на суму 12900,41грн., накладна №15 від 04.03.2014 на суму 6739,00грн., податкова накладна №15 від 04.03.2014 на суму 6739грн., накладна №24 від 07.03.2014 на суму 1323,00грн., податкова накладна №24 від 07.03.2014 на суму 1323,00грн., накладна №16 від 10.03.2014 на суму 12978,72грн., податкова накладна №16 від 10.03.2014 на суму 12978,72грн., накладна №17 від 10.03.2014 на суму 7505,57грн., податкова накладна №17 від 10.03.2014 на суму 7505,57грн., накладна №18 від 10.03.2014 на суму 4250,88грн., податкова накладна №18 від 10.03.2014 на суму 4250,88грн., накладна №41 від 17.03.2014 на суму 451,87грн., податкова накладна №41 від 17.03.2014 на суму 451,87грн., накладна №42 від 17.03.2014 на суму 2799,36грн., податкова накладна №42 від 17.03.2014 на суму 2799,36грн., №43 від 17.03.2014 на суму 24546,41грн., податкова накладна №43 від 17.03.2014 на суму 24546,41грн., накладна №44 від 17.03.2014 на суму 8112,00грн., податкова накладна №44 від 17.03.2014 на суму 8112,00грн., накладна №45 від 17.03.2014 на суму 10316,16грн., податкова накладна №45 від 17.03.2014 на суму 10316,16грн., податкова накладна №45 від 17.03.2014 на суму 10316,16грн., накладна №46 від 19.03.2014 на суму 4916,20грн., податкова накладна №46 від 19.03.2014 на суму 4916,20грн., накладна №47 від24.03.2014 на суму 7028,65грн., податкова накладна №47 від 24.03.2014 на суму 7028,65грн., накладна №48 від 24.03.2014 на суму 3492,72грн., податкова накладна №48 від 24.03.2014 на суму 3492,72грн., накладна №49 від 24.03.2014 на суму 12659,59грн., податкова накладна №49 від 24.03.2014 на суму 12659,59грн., накладна №11 від 19.02.2014 на суму 2024,64грн., податкова накладна №11 від 19.02.2014 на суму 2024,64грн., накладна №12 від 19.02.2014 на суму 5507,92грн., податкова накладна №12 від 19.02.2014 на суму 5507,92грн., накладна №13 від 19.02.2014 на суму 1005,26грн., податкова накладна №13 від 19.02.2014 на суму 1005,26грн., накладна №14 від 19.02.2014 на суму 2460,35грн., податкова накладна №14 від 19.02.2014 на суму 2460,35грн., накладна №15 від 19.02.2014 на суму 6669,12грн., податкова накладна №15 від 19.02.2014 на суму 6669,12грн., накладна №16 від 19.02.2014 на суму 6630,32грн., податкова накладна №16 від 19.02.2014 на суму 6630,32грн., накладна №17 від 19.02.2014 на суму 3072,96грн., податкова накладна №17 від 19.02.2014 на суму 3072,96грн., накладна №18 від 19.02.2014 на суму 11666,30грн., податкова накладна №18 від 19.02.2014 на суму 11666,30грн., накладна №19 від 19.02.2014 на суму 9249,46грн., податкова накладна №19 від 19.02.2014 на суму 9249,46грн., накладна №20 від 19.02.2014 на суму 2713,56грн., податкова накладна №20 від 19.02.2014 на суму 2713,56грн., накладна №21 від 19.02.2014 на суму 10941,91грн., податкова накладна №21 від 19.02.2014 на суму 10941,91грн., накладна №22 від 19.02.2014 на суму 875,72грн., податкова накладна №22 від 19.02.2014 на суму 875,72грн., накладна №23 від 19.02.2014 на суму 679,54грн., податкова накладна №23 від 19.02.2014 на суму 679,54грн.,накладна №24 від 19.02.2014 на суму 190,55грн., податкова накладна №24 від 19.02.2014 на суму 190,55грн., накладна №34 від 19.02.2014 на суму 12321,23грн., податкова накладна №34 від 19.02.2014 на суму 12321,23грн., накладна №35 від 19.02.2014 на суму 18984,07грн., податкова накладна №35 від 19.02.2014 на суму 18894,07грн., накладна №36 від 19.02.2014 на суму 8294,64грн., податкова накладна №36 від 19.02.2014 на суму 8294,64грн., накладна №37 від 19.02.2014 на суму 8723,64грн., податкова накладна №37 від 19.02.20014 на суму 8723,64грн., накладна №38 від 19.02.2014 на суму 10650,07грн., податкова накладна №38 від 19.02.2014 на суму 10650,07грн., накладна №39 від 19.02.2014 на суму 1658,88грн., податкова накладна №39 від 19.02.2014 на суму 1658,88грн., накладна №40 від 19.02.2014 на суму 1259,93грн., податкова накладна №40 від 19.02.2014 на суму 1259,93грн., накладна №41 від 19.02.2014 на суму 12585,38грн., податкова накладна №40 від 19.02.2014 на суму 12585,38грн., накладна №42 від 20.02.2014 на суму 6099,73грн., податкова накладна № 42 від 20.02.2014 на суму 6099,73грн., накладна №43 від 20.02.2014 на суму 436,44грн., податкова накладна №43 від 20.02.2014 на суму 436,44грн., накладна №44 від 24.02.2014 на суму 5525,28грн., податкова накладна №44 від 24.02.2014 на суму 5525,28грн., банківські виписки /том 3 а.с.54-250, том 2 а.с.217-250, том 3 а.с.1-43/.

Поставлені ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД» товарно - матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, придбані продукти харчування були поставлені Святогірській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №12, КЛПУ «Обласний госпіталь для ветеранів війни м. Святогірська», КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», Установі охорони здоров'я санаторій «Святі гори», про що свідчать надані первинні бухгалтерські документи/том 2 а.с.138-216, том 5 а.с.159-250, том 6 а.с.250, том 7 а.с.1-250, том 8 а.с.1-185/.

За наслідками господарської операції ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД» видало позивачу податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг, що міститься в матеріалах справи /том 3 а.с.54-250/.

Суму податку на додану вартість згідно вказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту 2014-2015рр, що відобразив у відповідних податкових деклараціях в розрізі контрагентів, які подано до податкового органу, де в Додатку №5 до декларації , в розділі ІІ Податковий кредит визначено контрагента ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД» /том 1 а.с. 65-250/.

08 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Покупець) та ТОВ «ВІЛС ЛТД» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №10.Відповідно до п.1.1 Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити на умовах даного Договору /том 2 а.с.125-126/.

Згідно умов договору, ТОВ«ВІЛС ЛТД» поставило ФО-П ОСОБА_4 продукти харчування, які в подальшому реалізовані позивачем.

Вищенаведений договір поставки є чинним, не був визнаний судом недійсним та був діючими на момент, виниклих правовідносин.

Знаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ВІЛС ЛТД» за юридичною адресою, станом на час вчинення правочину, підтверджується відповідною Випискою/том 2 а.с.128-129/. Відповідно до витягу з реєстру платників ПДВ було зареєстровано платником ПДВ /том 2 а.с.133/.

На підтвердження виконання договору поставки продуктів харчування, позивачем надано наступні документи: накладна №62 від 15.10.2014 накладна №62 від 15.10.2014 на суму 2140,52грн., податкова накладна №62 від 15.10.2014 на суму 2140,52грн., накладна №63 від 16.10.2014 на суму 869,29грн., податкова накладна №63 від 16.10.2014 на суму 869,29грн., накладна №64 від 16.10.2014 на суму 1525,01грн., податкова накладна №64 від 16.10.2014 на суму 1525,01грн., накладна №65 від 23.10.2014 на суму 1502,52грн., податкова накладна №65 від 23.10.2014 на суму1502,52грн., накладна №66 від 23.10.2014 на суму 767,28грн., податкова накладна №66 від 23.10.2014 на суму 767,28грн., накладна №23 від 03.11.2014 на суму 3120,26грн., податкова накладна №23 від 03.11.2014 на суму 3120,26грн., накладна №24 від 03.11.2014 на суму 3050,54грн., податкова накладна №24 від 03.11.2014 на суму 3050,54грн., накладна №25 від 03.11.2014 на суму 596,16грн., податкова накладна №25 від 03.11.2014 на суму 596,16грн., накладна №26 від 10.11.2014 на суму 1885,69грн., податкова накладна №26 від 10.11.2014 на суму 1885,69грн., накладна №27 від 10.11.2014 на суму 596,16гнрн., податкова накладна №27 від 10.11.2014 на суму 596,16грн., накладна №51 від 17.11.2014 на суму 1114,54грн., податкова накладна №51 від 17.11.2014 на суму 1114,54грн., накладна №52 від 17.11.2014 на суму 3584,62грн., податкова накладна №52 від 17.11.2014 на суму 3584,62грн., накладна №53 від 17.11.2014 на суму 2532,68грн., податкова накладна №2532,68грн., накладна №54 від 17.11.2014 на суму 2415,43грн.,податкова накладна №54 від 17.11.2014 на суму 2415,43грн., накладна №55 від 17.11.2014 на суму 596,16грн., податкова накладна №55 від 17.11.2014 на суму 596,16грн., накладна №56 від 24.11.2014 на суму 871,58грн., податкова накладна №56 від 24.11.2014 на суму 871,58грн., накладна №57 від 24.11.2014 на суму 788,84грн., податкова накладна №57 від 24.11.2014 на суму 788,84грн., накладна №58 від 24.11.2014 на суму 635,04грн., податкова накладна №58 від 24.11.2014 на суму 635,04грн., накладна №59 від 24.11.2014 на суму 1149,18грн., податкова накладна №59 від 24.11.2014 на суму 1149,18грн.,накладна №17 від 01.12.2014 на суму 871,58грн., податкова накладна №17 від 01.12.2014 на суму 871,58грн., накладна №18 від 01.12.2014 на суму 2349,70грн., податкова накладна №18 від 01.12.2014 на суму 2349,70грн., накладна №19 від 02.12.2014 на суму 2183,16грн., податкова накладна №19 від 02.12.2014 на суму 2183,16грн., накладна №20 від 08.12.2014 на суму 2277,53грн., податкова накладна №20 від 08.12.2014 на суму 2277,53грн., накладна №21 від 08.12.2014 на суму 489,10грн., податкова накладна №21 від 08.12.2014 на суму 489,10грн., накладна №22 від 08.12.2014 на суму 665,28грн., податкова накладна №22 від 08.12.2014 на суму 665,28грн., накладна №49 від 15.12.2014 на суму 665,28грн., податкова накладна №49 від 15.12.2014 на суму 665,28грн., накладна №50 від 15.12.2014 на суму 897,17грн., податкова накладна №50 від 15.12.2014 на суму 897,17грн., накладна №51 від 16.12.2014 на суму 1812,82грн., податкова накладна №51 від 16.12.2014 на суму 1812,82грн., накладна №52 від 16.12.2014 на суму 3471,55грн., податкова накладна №52 від 16.12.2014 на суму 3471,55грн., накладна №53 від 22.12.2014 на суму 300,96грн., податкова накладна №53 від 22.12.2014 на суму 300,96грн., накладна №54 від 22.12.2014 на суму 656,64грн., податкова накладна №54 від 22.12.2014 на суму 656,64грн., накладна №72 від 30.12.2014 на суму 1418,78грн., податкова накладна №72 від 30.12.2014 на суму 1418,78грн., накладна №73 від 30.12.2014 на суму 1059,86грн., податкова накладна №73 від 30.12.2014 на суму 1059,86грн., накладна №74 від 30.12.2014 на суму 1185,02грн., податкова накладна №74 від 30.12.2014 на суму 1185,02грн., накладна №75 від 30.12.2014 на суму 421,44грн., податкова накладна №75 від 30.12.2014 на суму 421,44грн., накладна №38 від 11.02.2015 на суму 741,12грн., податкова накладна №38 від 11.02.2015 на суму 741,12грн., накладна №39 від 11.02.2015 на суму 3992,83грн., податкова накладна №39 від 11.02.2015 на суму 3992,83грн., накладна №40 від 16.02.2015 на суму 4122,19грн., податкова накладна №40 від 16.02.2015 на суму 4122,19грн., накладна №41 від 19.02.2015 на суму 4066,52грн., податкова накладна №41 від 19.02.2015 на суму 4066,52грн., накладна №84 від 24.02.2015 на суму 36342,60грн., податкова накладна №84 від 24.02.2015 на суму 36342,60грн., накладна №85 від 24.02.2015 на суму 5666,81грн., податкова накладна №85 від 24.02.2015 на суму 5666,81грн., накладна №90 від 24.02.2015 на суму 17456,99грн., податкова накладна №90 від 24.02.2015 на суму 17456,99грн., накладна №50 від 16.03.2015 на суму 5016,96грн., податкова накладна №50 від 16.03.2015 на суму 5016,96грн., накладна №49 від 16.03.2015 на суму 36342,60грн., податкова накладна №49 від 36342,60грн., накладна №48 від 16.03.2015 на суму 9785,04грн., податкова накладна №48 від 16.03.2015 на суму 9785,04грн., накладна №35 від 02.03.2015 на суму 7552,68грн., податкова накладна №35 від 02.03.2015 на суму 7552,68грн., накладна №34 від 02.03.2015 на суму 5415,60грн., податкова накладна №34 від 02.03.2015 на суму 5415,60грн., накладна №33 від 02.03.2015 на суму 3268,20грн., податкова накладна №33 від 02.03.2015 на суму 3268,20грн., накладна №32 від 02.03.2015 на суму 28672,80грн., податкова накладна №32 від 02.03.2015 на суму 28672,80грн., накладна №18 від 13.04.2015 на суму 26785,68грн., податкова накладна №18 від 13.04.2015 на суму 26785,68грн., накладна №19 від 16.04.2015 на суму 843,97грн., податкова накладна №19 від 16.04.2015 на суму 843,97грн., накладна №20 від 16.04.2015 на суму 3637,70грн., податкова накладна №20 від 16.04.2015 на суму 3637,70грн., накладна №22 від 20.04.2015 на суму 113715,00грн., податкова накладна №22 від 20.04.2015 на суму 113715,00грн., накладна №8 від 01.04.2015 на суму 1909,61грн., податкова накладна №8 від 01.04.2015 на суму 1909,61грн., накладна №9 від 01.04.2015 на суму 3989,06грн., податкова накладна №9 від 01.04.2015 на суму 3989,06грн., накладна №10 від 10.04.2015 на суму 914,86грн., податкова накладна №10 від 10.04.2015 на суму 914,86грн., накладна №17 від 13.04.2015 на суму 13653,60грн., податкова накладна №17 від 13.04.2015 на суму 13653,60грн., накладна №3 від 05.05.2015 на суму 12112,20грн., податкова накладна №3 від 05.05.2015 на суму 12112,20грн., накладна №4 від 05.05.2015 на суму 9658,45грн., податкова накладна №4 від 05.05.2015 на суму 9658,45грн., накладна №5 від 05.05.2015 на суму 27090,54грн., податкова накладна №5 від 05.05.2015 на суму 27090,54грн., накладна №6 від 05.05.2015 на суму 101040,00грн., податкова накладна №6 від 05.05.2015 на суму 101040,00грн., накладна №16 від 19.05.2015 на суму 1637,50грн., податкова накладна №16 від 19.05.2015 на суму 1637,50грн., накладна №17 від 19.05.2015 на суму 6404,40грн., податкова накладна №17 від 19.05.2015 на суму 6404,40грн., накладна №18 від 21.05.2015 на суму 99758,40грн., податкова накладна №18 від 21.05.2015 на суму 99758,40грн., накладна №1 від 01.06.2015 на суму 18952,20грн., податкова накладна №1 від 01.06.2015 на суму 18952,20грн., накладна №2 від 01.06.2015 на суму 36342,60грн., податкова накладна №2 від 01.06.2015 на суму 36342,60грн., накладна №3 від 01.06.2015 на суму 7111,92грн., податкова накладна №3 від 01.06.2015 на суму 7111,92грн., накладна №7 від 09.06.2015 на суму 391,54грн., податкова накладна №7 від 09.06.2015 на суму 391,54грн., накладна №8 від 10.06.2015 на суму 39,48грн., податкова накладна №8 від 10.06.2015 на суму 39,48грн., накладна №9 від 10.06.2015 на суму 1427,76грн., податкова накладна №9 від 10.06.2015 на суму 1427,76грн., накладна №13 від 16.06.2015 на суму 1380,85грн., податкова накладна №13 від 16.06.2015 на суму 1380,85грн., накладна №14 від 16.06.2015 на суму 11957,50грн., податкова накладна №14 від 6.06.2015 на суму 11957,50грн., накладна №15 від 16.06.2015 на суму 8879,52 грн., податкова накладна №15 від 16.06.2015 на суму 8879,52грн., накладна №16 від 16.06.2015 на суму 5325,26грн., податкова накладна №16 від 16.06.2015 на суму 5325,26грн., накладна №18 від 17.06.2015 на суму 3081,60грн., податкова накладна №18 від 16.06.2015 на суму 3081,60грн., накладна №2 від 01.07.2015 на суму 783,72грн., податкова накладна №2 від 01.07.2015 на суму 783,72грн., накладна №3 від 01.07.2015 на суму 8566,56грн., податкова накладна №3 від 01.07.2015 на суму 8566,56грн., накладна №3 від 03.01.2015 на суму 656,64грн., податкова накладна №3 від 03.01.2015 на суму 656,64грн., накладна №4 від 03.01.2015 на суму 867,52грн., податкова накладна №4 від 03.01.2015 на суму 867,52грн., накладна №5 від 03.01.2015 на суму 1465,04грн., податкова накладна 5 від 03.01.2015 на суму 1465,04грн., накладна №6 від 03.01.2015 на суму 2840,27грн., податкова накладна №6 від 03.01.2015 на суму 2840,27грн., накладна №7 від 03.01.2015 на суму 6101,09грн., податкова накладна №7 від 03.01.2015 на суму 6101,09грн., накладна №8 від 09.01.2015 на суму 656,64грн., податкова накладна №8 від 09.01.2015 на суму 656,64грн., накладна №29 від 14.01.2015 на суму 8313,48грн., податкова накладна №29 від 14.01.2015 на суму 8313,48грн., накладна №30 від 14.01.2015 на суму 1942,74грн., податкова накладна №30 від 14.01.2015 на суму 1942,74грн., накладна №31 від 14.01.2015 на суму 147,60грн., податкова накладна №31 від 14.01.2015 на суму 147,60грн., накладна №32 від 14.01.2015 на суму 809,40грн., податкова накладна №32 від 14.01.2015 на суму 809,40грн., накладна №33 від 19.01.2015 на суму 1296,00грн., податкова накладна №33 від 19.01.2015 на суму 1296,00грн., накладна №53 від 26.01.2015 на суму 4040,84грн., податкова накладна №53 від 26.01.2015 на суму 4040,84грн., банківські виписки /том 4 а.с.147-250, том 5 а.с.1-95, 124-157, том 2 а.с.217-250, том 3 а.с.1-43/.

Поставлені ТОВ «ВІЛС ЛТД» товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, придбані продукти харчування були поставлені Святогірській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №12, КЛПУ «Обласний госпіталь для ветеранів війни м. Святогірська», КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», Установі охорони здоров'я санаторій «Святі гори», про що свідчать надані первинні бухгалтерські документи/том 2 а.с.138-216, том 5 а.с.159-250, том 6 а.с.250, том 7 а.с.1-250, том 8 а.с.1-185/.

За наслідками господарської операції ТОВ«ВІЛС ЛТД» видало позивачу податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг, що міститься в матеріалах справи / том 4 а.с.147-250, том 5 а.с.1-95, 124-157/.

Суму податку на додану вартість згідно вказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту 2014-2015рр, що відобразив у відповідних податкових деклараціях в розрізі контрагентів, які подано до податкового органу, де в Додатку №5 до декларації , в розділі ІІ Податковий кредит визначено контрагента ТОВ«ВІЛС ЛТД» /том 1 а.с. 65-250/.

Відповідно до статті 44 Податкового кодексу України визначені вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності. Так, відповідно до п.44.1 для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподатковування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку ); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, зв'язаних з вирахуванням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Згідно п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України визначено,що платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності..

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до п. 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростоване відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ позивачем надані до матеріалів справи документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме, договори поставки укладені з ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД», накладні, платіжні доручення, банківські виписки, бухгалтерські регістри по рахунку 361, що є підтвердженням реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Надані позивачем документи на підтвердження здійснення господарської операцій за договорами поставки із ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД» відповідають наведеним вище вимогам до первинних документів згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Позивачем до перевірки надавались всі вищенаведені документі, про що також свідчить зміст Акту перевірки, проте зазначені документи не взяті до уваги при формуванні висновків Акту перевірки.

Як з'ясовано в судовому засіданні у представників позивача, ФО-П ОСОБА_4 є поставщиком продуктів харчування, має власні основні засоби (орендований склад, вантажний автомобіль), трудові ресурси, спеціалізується на продажу продуктів харчування.

Тобто, саме для подальшого продажу придбавалися продукти харчування у ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД».

Відсутність певних документів щодо якості товару, не може свідчити про нереальність господарських операцій та нівелювати право платника податків на формування податкового кредиту, оскільки таке право у ФО-П ОСОБА_4 виникло відповідно до абзацу 2 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відсутність окремих сертифікатів відповідності, паспортів якості продукції, документації, яка містить технічні характеристики придбаної продукції не може мати вплив на формування платником податку податкового кредиту відповідно до вимог Податкового кодексу України, та в тому числі свідчити про відсутність реального характеру господарських операцій.

Враховуючи викладене та наявність документообігу у ФО-П ОСОБА_4 наданих до перевірки , якими підтверджено факт приймання товарно-матеріальних цінностей, не може спростовувати факту придбання підприємством у конкретних контрагентів товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України визначають зобов'язання (в тому числі господарське зобов'язання) як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Сторонами договору поставки можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу (господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці).

Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Всі правочини із зазначеними контрагентами ФО-П ОСОБА_4 укладені між правоздатними і дієздатними юридичними особами, не суперечать закону, їх предметами є речі, що не обмежені в цивільному обороті, а сторони під час здійснення господарських операцій мали правовий статус платників ПДВ, що зокрема підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті ДФС України «Електронний кабінет платника податків»: https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/reestr.jspx

Згідно із ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру таких відомостей, як, зокрема, про відсутність (наявність) заборгованості із сплати податків і зборів тощо.

В свою чергу, статтею 10 цього Закону визначено, що якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

До того ж, адміністративна та судова практика за даними питаннями виходить з презумпції добросовісності платника, яка підтримує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Тобто, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (чинна назва Реєстру - Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Відповідачем не надано відомостей щодо наявності відомостей про скасування свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтва платника податку на додану вартість підприємств-контрагентів ФО-П ОСОБА_4 чи визнання їх недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання відповідних договорів.

Суд звертає увагу на те, що станом на дату укладення і виконання угод з контрагентами, ці суб'єкти господарювання були зареєстровані у передбаченому законодавством порядку і були платниками ПДВ, тобто вони мали спеціальну податкову та цивільну правосуб'єктність.

Окрім того, відповідно до правової позицій Вищого адміністративного суду України, викладеного в ухвалі від 03.05.2012р. по справі № К/9991/11271/12, наявність реєстрації контрагента на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб'єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.

Слід відмітити, що сторонами не заперечується та обставина, що на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами, контрагенти позивача та позивач, були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Крім того, пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначений перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України): правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи,держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочин, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 у справі № К-12509/08.

Відповідач не зазначив у акті перевірки та не надав суду доказів, які б з огляду на приведені вище положення Цивільного кодексу України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України свідчили про нікчемність правочинів - договорів купівлі-продажу укладених позивачем із ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД».

Суд звертає увагу,що вказані правочини не визнавалися недійсними у судовому порядку.

Крім того, ТОВ «Продінвест ЛТД» знаходиться на обліку в Луганській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, відповідно до відповіді фіскального органу за період з лютого 2014 по серпень 2015 здійснювалась сплата податку на додану вартість, відповідно до ІКПП станом на 31.12.2015 р. обліковується переплата, станом на 01.11.2016 платник податків має податковий борг.

ТОВ «Тарсан ЛТД» боргів не має,з 18.06.2015 року перейшов до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до відповіді фіскального органу-звітність надає, обліковується переплата з податку на додану вартість .

ТОВ «ВІЛС ЛТД» з 18.07.2015 року перейшов до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до витягу станом на10.11.2016 р. платник податків має податковий борг (том 8 аркуш спр. 243-248, том 9 аркуш спр. 1- 15).

В матеріалах справи наявна Довідка від 26.08.2014 року за № 1172/05-22-17-01-111-1/НОМЕР_1,складена Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією про результати проведення зустрічної звірки фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Продінвест ЛТД» їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.02.2014 р. по 31.03.2014р. відповідно до висновку зазначеної довідки звіркою документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з платником податків УОЗТ санаторій «Святі гори» та ВП «СТ ЛНАУ» їх вид, обсяг , якість та розрахунки; звіркою встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків з платником податків УОЗТ санаторій «Святі гори» та ВП «СТ ЛНАУ» ( аркуш спр.16-23 том 9).

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів обставин, які б свідчили про недійсність правочинів укладених між позивачем - ФО-П ОСОБА_4 та ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД». Натомість, позивачем надано достатній об'єм документів, на підставі яких можливо зробити висновок про зв'язок витрат по придбанню продуктів харчування за вказаними договорами із його господарською діяльністю та фактичне використання їх у власній господарській діяльності.

Отже, суд вважає, що у даному випадку позивачем надано достатній об'єм документів, на підставі яких можливо зробити висновок про зв'язок витрат оплати вартості придбаних у ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД» товарно-матеріальних цінностей із господарською діяльністю ФО-П ОСОБА_4

Стосовно правомірності формування позивачем податкового кредиту податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит-сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного ( податкового) періоду, визначена згідно з розділом п'ять цього Кодексу.

Згідно вимог п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до статті 201 Податкового Кодексу України передбачено,що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктами 201.4, 201.7 ст.201 Податкового Кодексу України визначено, що податкова накладна складається в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця. У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць. Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено,що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку,що відносяться до податкового кредиту.

Виникнення у ФО-П ОСОБА_4 права на формування податкового кредиту у 2014-2015рр, за наслідками господарських операцій з ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «ПРОДІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «ВІЛС ЛТД» підтверджено відповідними податковими накладними. Податкові накладні позивач включив до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних за 2014-2015рр. В акті перевірки немає жодного зауваження податкового органу щодо правильності оформлення податкових накладних.

Тобто, чинним законодавством України, зокрема, Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника; за будь-якими із сторін правочину не передбачено зобов'язання та не визначено права здійснення контролю показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності заявленими іншою стороною правочину, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у рішеннях,позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02, «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №1991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг знати. Добросовісний платник не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

Аналогічних висновків Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).

Також, у справі «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), Європейський суд з прав людини у п. 38 рішення зазначив: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, які здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду, стосовно загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які вказували б на те, що заявник був безпосередньо залучений в такі зловживання».

Перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає дотримання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Після проведення відповідної оцінки, Європейський суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не дотримується, коли платника ПДВ позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування при відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, або доказів того, що йому було відомо/повинно було бути відомо про таку діяльність його постачальників. Відповідно, Суд констатував факт порушення статті 1 Протоколу №1, якою гарантується право на мирне володіння майном. Право на податковий кредит фактично прирівнюється до права власності на майно платника податків, відшкодування якого останній правомірно очікує від податкового органу.

Таким чином, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак в порушення вимог чинного законодавства, податковою інспекцією таких доказів не наведено та не представлено, а реальність виконання господарських операцій, на підставі яких підприємством сформовано податковий кредит, не спростовано.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Факт здійснення господарських операцій з контрагентами підтверджується вищенаведеними первинними документами позивача. Суд зазначає, що податковий орган не ставив під сумнів достовірність первинних документів чи їх відповідність вимогам чинного законодавства, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, про що відповідачем в акті перевірки не зазначається.

В діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за зазначеними обставинами, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, в зв'язку з чим,можливо зробити висновок про необґрунтованість завищення відповідачем податкового кредиту, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 291 396грн., у т.ч. за 2013 рік 127 771грн., та за 2014 рік 163 625грн.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за наслідками неналежного виконання контрагентами позивача своїх обов'язків щодо несвоєчасного виконання власних податкових зобов'язань перед бюджетом не повинна бути покладена на добропорядних платників податку та не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Доказів на підтвердження того, що позивач або контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що СУФР ДПІ в Оболонському районі міста Києва 28.10.2015 порушено кримінальне провадження №0000084, порушена за фактом скоєння злочинів передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.205, ч.2 ст.200, ч.3 ст.209, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України за обвинуваченням ОСОБА_6, яка є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ВІЛС ЛТД». Зазначена кримінальна справа 18.01.2016 року направлено до суду. /том 9 а.с.168/.

Як з'ясовано в судовому засіданні у представників позивача при проведені перевірки контролюючий орган не повідомляв про порушене кримінальне провадження відносно керівника контрагента, а сама позапланова перевірка призначена на підставі Наказу начальника Слов'янської ОДПІГУ ДФС у Донецькій області від 23 травня 2016 року №295 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Вілс ЛТД», ТОВ «Тарсан ЛТД», ТОВ «БК Седес», ТОВ «Продінвест ЛТД», ТОВ «Прод Опт Продукт», ТОВ «Конструктив Компані», ТОВ «Кепіталс Груп», ТОВ «Бігнікс», ТОВ « Блюбері Продакшн», ТОВ «Лерос», ТОВ «Штовар Україна», ТОВ «Автозапчастина Ойл», ТОВ «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №1887/05-22-13-05-111-НОМЕР_1 від 06.06.2016.

Однак, суд звертає увагу, що за відсутності відповідного вироку суду щодо кримінального провадження №0000084, порушена за фактом скоєння злочинів передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.205, ч.2 ст.200, ч.3 ст.209, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України та без наведення доказів суперечності відповідних правочинів інтересам держави, суд не бере до уваги зазначену інформацію.

Також, доказів на підтвердження того, що в кримінальному провадженні №0000084 існує рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем до суду не надано.

У відповідності до практики Верховного суду України позивачем доведено в судовому засіданні зв'язок зі своєю господарською діяльністю та ділову мету цих операцій, а фіктивна діяльність позивача навпаки не доведена.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийнято законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Разом із тим, обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач просить визнати спірне податкове повідомлення-рішення недійсним. Суд зазначає, що оскільки статтею 55 Податкового кодексу України передбачено лише можливість скасування податкових повідомлень-рішень, суд вважає, що необхідним та достатнім способом захисту порушеного права позивача буде саме скасування податкового повідомлення-рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, з огляду на що позовні вимоги суд задовольняє частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у сумі 4736,32(чотири тисячі сімсот тридцять шість гривень тридцять дві копійки)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року №, яким фізичній особі-підприємцю нараховане податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 364 245,00 грн. з яких: 291 369,00 грн. сума основного платежу, 72 849,00 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.06.2016 №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 364 245,00 грн. з яких: 291 369,00 грн. сума основного платежу, 72 849,00 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у сумі 4736,32(чотири тисячі сімсот тридцять шість гривень тридцять дві копійки)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 14 березня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 березня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.