Справа № 523/15790/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/15790/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дії протиправними, скасування рішення та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Пенсійний фонд), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії;

- скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 07 жовтня 2016 року №123;

- зобов'язати провести перерахунок пенсії та здійснювати її виплату за вислугою років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці, яка видана прокуратурою Одеської області від 14 вересня 2016 року № 427, без обмежень її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 з 01 грудня 2015 року, виплативши різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В обґрунтування позову зазначено про обов'язок пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (2013 рік).

На думку позивача, застосування нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та тих обмежень, які були введені п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, не буде відповідати принципам верховенства права.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року позов задоволено.

Суд визнав дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі при прийнятті рішення від 07 жовтня 2016 року №123 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії за вислугою років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 - неправомірними.

Скасував рішення від 07 жовтня 2016 року №123 Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Зобов'язав Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести перерахунок пенсії та здійснювати її виплату ОСОБА_1 за вислугою років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці, яка видана прокуратурою Одеської області від 14 вересня 2016 року № 427, без обмежень її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 з 01 грудня 2015 року, виплативши різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в позові.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте в порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з жовтня 2013 року позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугою років, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Пенсія позивачу була призначена в порядку та на умовах, передбачених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, який діяв на момент її призначення.

05 жовтня 2016 року ОСОБА_1, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з підстав підвищення заробітної плати працівників прокуратури.

До заяви було надано довідку № 427 від 14 вересня 2016 року, яка видана прокуратурою Одеської області.

Рішенням №123 від 07 жовтня 2016 року Пенсійний фонд відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Мотиви даної відмови полягали в тому, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, норми щодо пенсійного забезпечення осіб яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII втратили чинність.

Тому, як зазначив Пенсійний фонд, з 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених вказаним Законом України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача та зазначив, що оскільки пенсія позивачу була призначена до набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, то при перерахунку пенсії застосуванню підлягає ст. 50-1, в редакції Закону України «Про прокуратуру», чинної на час призначення пенсії.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов, виходячи з частини 1 статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім цього, суд зазначив, що зміст та обсяг соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень даного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення:

- Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Відсутність на час звернення позивача до Пенсійного фонду затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» він має право на перерахунок пенсії, оскільки збільшено заробітну плату працюючого державного службовця.

Проте колегія суддів акцентує увагу, що даною постановою Кабінету Міністрів України №1013 норми і положення, які встановлювали порядок і умови перерахунку пенсії були виключені.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останній діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та на законних підставах відмовив у перерахунку пенсії позивачу.

Під час вирішення даного спору судом апеляційної інстанції також була врахована й правова позиція Європейського суду з прав людини, яка викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що на законодавчому рівні не передбачена процедура перерахунку пенсії за підставою підвищення місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Посилання суду першої інстанції на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод є безпідставним, оскільки відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку позивач отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Протилежний висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим, оскільки суперечить викладеним нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а апеляційна скарга такою, що підлягає задоволенню.

Підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, у зв'язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, яке прийняте у скороченому провадженні, дана постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дії протиправними, скасування рішення та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова