Справа № 495/8898/16-а
Суддя: Заверюха В. О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8898/16-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 березня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:

судді Заверюхи В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МК Мега-Інвест» в особі директора ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області про визнання неправомірним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «МК Мега-Інвест» в особі директора ОСОБА_1 звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову (т.2 а.с.1-4) просило суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 183-VІІ від 15.09.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області, площею 0,1795 га., яка розташована на розі вулиць Олімпійської та Єврейської у постійне користування для будівництва та обслуговування культових споруд».

В обґрунтування зазначено, що 25.01.2008 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради було прийнято рішення №42, яким затверджено результати конкурсу з відбору замовника інвестора на участь у дольовому будівництві будинку урочистих подій розташованого по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському та визнано переможцем конкурсу ТОВ МК «Мега-Інвст». На виконання вказаного рішення, 18.07.2008 року між ТОВ МК «Мега-Інвст» та територіальною громадою м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради був укладений договір про передачу функцій замовника інвестора на участь у дольовому будівництві будинку урочистих подій розташованого по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському, який затверджений рішенням Білгород-Дністровської міської ради №536-V від 18.07.2008 року. Далі позивач зазначає, що ТОВ МК «Мега-Інвст» замовило містобудівне обгрунування розміщення багатоквартирного житлового будинку з вбудованим блоком громадських приміщень по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському на земельній ділянці, площею 0,2156 га.

Також позивач зазначає, що рішенням Білгород-Дністровської міської ради №580-V від 17.09.2008 року ТОВ «Мега-Інвст» затверджені вищезазначене містобудівне обґрунтування та надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському на земельній ділянці, площею 0,2156 га. На виконання вказаного рішення ТОВ «МК Мега-Інвест» замовило проект щодо відведення вказаної вище земельної ділянки, який був виготовлений у 2009 році.

Окрім цього позивач зазначає, що рішенням Білгород-Дністровської міської ради №183-VII від 15.09.2016 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області, площею 0,1795 га., яка знаходиться на розі вулиць Олімпійської та Єврейської у м. Білгород-Дністровському у постійне користування для будівництва та обслуговування культових споруд.

Позивач у своєму позові вважає, що так як зазначену вище земельну ділянку вже будо надано ТОВ «МК Мега-Інвест» , її надання Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області є недопустимим та таким, а отже рішення Білгород-Дністровської міської ради №580-V від 17.09.2008 року є таким, що грубо порушує його права.

Крім того, як на підставу задля задоволення позову, з урахуванням заяви про зміну підстав позову (т.2 а.с.1-4), позивач вказував і на порушення процедури прийняття Білгород-Дністровською міською радою оскаржуваного рішення в аспекті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Білгород-Дністровської міської ради, так як вказане рішення було прийнято за результатами переголосуванням та під тиском з боку сторонніх осіб.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. (т.1 а.с.161-165) При цьому 30.11.2016 року на адресу суду надійшла заява за підписом секретаря Білгород-Дністровської міської ради про визнання адміністративного позову (т.1 а.с.48-54), а вже 09.12.2016 року на адресу суду надійшла заява за підписом Білгород-Дністровської міського голови про залишення без розгляду заяви про визнання адміністративного позову (т.1 а.с.94-96)

Представники третьої особи заперечували проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так пі час розгляду справи судом встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що 25.01.2008 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради було прийнято рішення №42, яким затверджено результати конкурсу з відбору замовника інвестора на участь у дольовому будівництві будинку урочистих подій розташованого по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському та визнано переможцем конкурсу ТОВ МК «Мега-Інвст». (а.с.4)

18.07.2008 року між ТОВ МК «Мега-Інвст» та територіальною громадою м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради укладений договір про передачу функцій замовника інвестора на участь у дольовому будівництві будинку урочистих подій розташованого по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському, який затверджений рішенням Білгород-Дністровської міської ради №536-V від 18.07.2008 року. (т.1 а.с.5-9)

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради №580-V від 17.09.2008 року ТОВ «Мега-Інвст» затверджені містобудівне обґрунтування та надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровському на земельній ділянці, площею 0,2156 га. (т.1 а.с.11-12)

На виконання зазначеного рішення позивачем замовлено та розроблено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду строком на 5 років, яка розташована по вул. Комсомольській, 29 у м. Білгород-Дністровський Одеської області. (т.2 а.с.75-90)

На час розгляд справи, вказаний вище проект землеустрою не затверджено в установлений законом порядку.

Як вже було зазначено вище, позивач обґрунтовуючи свій позов, зазначив, що так як зазначену вище земельну ділянку вже будо надано ТОВ «МК Мега-Інвест», її надання Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області є недопустимим та таким, а отже рішення Білгород-Дністровської міської ради №580-V від 17.09.2008 року є таким, що грубо порушує його права.

Крім того, як на підставу задля задоволення позову, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач вказував і на порушення процедури прийняття Білгород-Дністровською міською радою оскаржуваного рішення в аспекті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Білгород-Дністровської міської ради, так як вказане рішення було прийнято за результатами переголосуванням та під тиском з боку сторонніх осіб.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, одночасно погоджуючись із запереченнями третьої особи, з урахуванням наступного.

З аналізу приписів ст.ст. 2, 6, 11 КАС України слід дійти висновку, що позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст.12 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження землями територіальної громади, у тому числі передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, є виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад.

Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

У разі надання земельних ділянок державної власності у постійне користування підприємствам, установам, організаціям комунальної власності одночасно здійснюється передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність і навпаки.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

В свою чергу питання, щодо передання земельних ділянок в оренду врегульоване ст. 124 ЗК України, згідно з якою передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

При цьому ч. 1 ст. 6 КАС України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на оренду чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов'язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суди повинні встановити, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Тобто, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Системний аналіз наведених вище норм права та ст. ст. 116, 123, 124 ЗК України дає підстави вважати, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи оренду, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Таке судження підтверджується і приписами ч. 4 ст. 123 ЗК України, в якому визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу

Так, ч. 2. ст. 186-1 ЗК України визначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Таким чином, у суду не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Отже, оскаржуване позивачем рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 183-VІІ від 15.09.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Релігійній громаді Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області, площею 0,1795 га., яка розташована на розі вулиць Олімпійської та Єврейської у постійне користування для будівництва та обслуговування культових споруд» ніяким чином не порушує права позивача.

Дана позиція суду співпадає з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена у відповідній постанові від 04 лютого 2016 року (справа № К/800/26932/13)

Саме з урахуванням викидного суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 6, 9-11, 159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «МК Мега-Інвест» в особі директора ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа Релігійна громада Свято-Покровської парафії Української православної церкви Київського патріархату м. Білгород-Дністровський Одеської області про визнання неправомірним та скасування рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя