Справа № 359/7545/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/7545/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року у справі за адміністративний позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни;

зобов'язати відповідача встановити статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується паспортом, посвідченням Серії НОМЕР_1, яке видане Київською обласною державною адміністрацією та вкладкою НОМЕР_2 (а. с. 6,11).

Позивачу з 10 березня 2015 року була присвоєна 3 група інвалідності, а з 30 вересня 2016 року - 2 група інвалідності, причиною якої є захворювання пов'язане з роботами на ЧАЕС, що підтверджується довідками до акта огляду МСЕК, довідками про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги та експертним висновком № 1135 від 04.03.2015 (а. с.12,13,14,42,43).

Вважаючи, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» позивач має право на статус інваліда війни, він звернувся до відповідача з заявою про видачу посвідчення інваліда війни.

У відповідь відповідачем надіслано лист №7/4066 від 08.09.2016, у якому повідомлено про відмову у видачі посвідчення інваліда війни на підставі розпорядчого документу по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства, на якому позивач працював до Формування Цивільної оброни та розпорядчого документа по підприємству про залучення його до складу зазначеного формування.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у видачі посвідчення інваліда війни, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вказані зміни до ст.7 Закону внесені Законом України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 15 червня 2004 року та набрали чинності з дня його опублікування.

За змістом п.1. ч.2 ст.7 Закону до інвалідів війни віднесені особи, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що згідно з записами в трудовій книжці (а.с.7-10) та випискою з наказу по Бориспільському автотранспортному підприємству 11068 від 10 жовтня 1986 року №86-к, ОСОБА_2 - водій а/м ГАЗ-52, 55-32, був відряджений в розпорядження КТЕП 11096 для перевезення домашнього майна з м. Прип'яті, строком з 15.10. по 5.11.1986 (а.с.44).

Відповідно до інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 25.07.2016 № 01-1-14/1291, яка видана позивачу відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС, нормативно-правових актів до виконання заходів ЦО по ліквідації джерела радіоактивного забруднення були: положення про Цивільну оборону СРСР, яке затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року, накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 (положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 (Постанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства, розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік ( від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52 та інші), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, що мають малолітніх дітей (а.с. 16).

При цьому зазначено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, а громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони

Як вбачається з наданих позивачем документів, він, дійсно, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування, що підтверджується вищезазначеними випискою з наказу по Бориспільському автотранспортному підприємству 11068 від 10 жовтня 1986 року №86-к, посвідченням та вкладкою до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.11,44).

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що за змістом п.9 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач належить до інвалідів війни та відповідно до пункту 3 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» Управлінням соціального захисту Бориспільської міської ради йому має бути наданий статус інваліда війни та видано відповідне посвідчення.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції з приводу посилань відповідача на роз'яснення, наведені в листі Міністерства праці та соціального захисту України, як на підставу для відмови у наданні позивачу статусу «інваліда війни». Зокрема, вони є необґрунтованими, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства, а також встановленим судом обставинам справи та порушує право позивача на гарантований ст.46 Конституцією України соціальний захист, який був залучений у складі формувань Цивільної оборони до участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.