Справа № 826/805/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2017 р. м. Київ К/800/44073/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання: Оврамець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Шевеля І.П.,

представника відповідача Кирилюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року у справі за позовом міського Державного підприємства «Національний центр імені Олександра Довженка» до Державної фінансової інспекції в місті Києві про визнання протиправною та часткове скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ДП «Національний центр імені Олександра Довженка» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в місті Києві (далі - Інспекція), з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 4, 5, 9, 11 та частково 8 вимоги, викладеної в листі від 23 грудня 2013 року № 26-04-14-14/17465 (далі - Вимога).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 4, 5 Вимоги і в цій частині позов задоволено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Інспекція, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що в період з 16 серпня 2013 року по 7 листопада 2013 року Інспекцією проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Підприємства за період з 1 травня 2012 року по завершальний звітний період 2013 року, за результатами якої складено акт від 14 листопада 2013 року № 04-30/2496.

23 грудня 2013 року Інспекцією направлено лист № 26-04-14-14/17465 «Про усунення порушень, виявлених ревізією».

Так, в оскаржуваних пунктах 1, 2, 4, 5, 8, 9, 11 Вимоги зокрема вказано:

1. Опрацювати матеріали ревізії та розглянути питання притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

2. Ревізією встановлено, що Підприємством (Виконавець) в рамках виконання договорів державного замовлення щодо збереження національної кіноспадщини, в січні 2013 року укладено Договір з ТОВ «Саламандра-Україна» на виконання робіт з виведення матеріалу на негатив загальною вартістю 3200000,0 гривень.

При цьому, незважаючи на те, що Методичними рекомендаціями щодо порядку розміщення державного замовлення в галузі кінематографії, що здійснює Державне агентство України з питань кіно, затверджених наказом Державного агентства України з питань кіно від 7 жовтня 2011 року № 22 визначено, що при виборі підприємств-підрядників на виконання послуг Виконавець не повинен допускати необгрунтованого завищення вартості робіт (матеріалів, послуг), Підприємством при укладанні договору з ТОВ «Саламандра-Україна», в порушення пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України, не ініційовано включення до договору умову надання Товариством копій документів підтверджуючих фактичні витрати. Як наслідок, проведеною зустрічною звіркою в ТОВ «Саламандра - Україна» встановлено завищення вартості виконаних робіт через безпідставне або включення в завищених розмірах до калькуляції витрат окремих послуг, в результаті чого Підприємством в період з 1 січня по 1 жовтня 2013 року додатково використано державних фінансових ресурсів та завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на суму 1603,92 тис. гривень.

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відшкодувати завдану матеріальну шкоду в сумі 1603,92 грн в порядку визначеному частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України та забезпечити повернення цих коштів до державного бюджету.

4. В іншому випадку, Підприємством в порушення вимог пункту 1 статті 75 Господарського кодексу України здійснено додаткові витрати на оплату ТОВ «Інноваційний центр «Бізнес Групп» за надання аудиторських послуг, необхідність яких не підтверджена та не передбачена фінансовими планами на 2012 та 2013 роки, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на суму 30000 грн.

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відшкодувати завдану матеріальну шкоду в сумі 30000 грн в порядку визначеному частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України.

5. Ревізією встановлено, що Підприємством, в порушення пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та умов договорів оренди, не укладено з орендарями договори про відшкодування витрат на утримання орендованого майна. Як наслідок, Підприємством здійснювалася сплата земельного податку без послідуючого відшкодування вказаних витрат ПП «Абсолют-Холдінг» на суму 181,95 тис. грн та ТОВ «Інтершарм» на суму 6,53 тис. грн, чим в період з 1 травня 2012 року по 1 жовтня 2013 року Підприємством проведено непродуктивних витрат та завдано збитків державі на загальну суму 188,48 тис. гривень.

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відшкодувати завдану матеріальну шкоду в сумі 188,48 тис. грн. в порядку визначеному частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України.

Також, забезпечити укладання договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого майна (компенсацію земельного податку) з ПП «Абсолют-Холдінг» та ТОВ «Інтершарм».

8. Підприємством при використанні коштів на ремонтні роботи не здійснювався контроль за достовірністю включення даних до актів приймання виконаних будівельних робіт щодо їх вартості та обсягів, в результаті чого недотримано вимоги ДБН Д. 1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року № 174, та безпідставно сплачено ТОВ «Компанія «Сельта» за рахунок бюджетних коштів 15,77 тис. грн, ПП Фірма «Лука» 7,27 тис. грн (в т.ч. за рахунок бюджетних коштів - 2,68 тис. грн) та ПП «Електрошком» 6,22 тис. грн, а також Підприємством в період 1 травня 2012 року по 1 серпня 2013 року завдано збитки державі на загальну суму 29,26 тис. гривень.

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відновити в бухгалтерському обліку Підприємства дебіторську заборгованість за ТОВ «Компанія «Сельта» на суму 15,77 тис. грн, ПП Фірма «Лука» на суму 7,27 тис. грн, ПП «Електрошком» на суму 6,22 тис. грн, провести претензійно-позовну роботу по погашенню вказаними підрядними організаціями цієї дебіторської заборгованості, а також: забезпечити повернення коштів до державного бюджету на суму 18,45 тис. гривень.

9. Проведеним співставленням положень посадових інструкцій, цивільно-правових договорів та актів приймання-передачі виконаних робіт, встановлено, що роботи в укладених цивільно-правових договорах з фізичною особою ОСОБА_5 (підбір та обробка інформації, складання бюджетного запиту на 2014-2016 pоки, протягом 2012 року здійснювати пошук в архіві Підприємства даних по заробітній платі, згідно звернень, та надавати ці дані у формі інформаційної довідки) дублюють виконання основних посадових обов'язків штатного працівника - заступника головного бухгалтера ОСОБА_5, на яку посадовою інструкцією покладено відповідальність за ведення операцій із заробітної плати. Розрахунки з фізичною особою ОСОБА_5 Підприємством проведено на підставі актів виконаних робіт від 24 грудня 2012 року та 30 липня 2013 року, при цьому без зазначення та конкретизації в них обсягу робіт та одиниці виміру господарських операцій. В свою чергу, заступником головного бухгалтера Підприємства ОСОБА_5 не вчинено відповідних дій під час виконання наданих їй службових повноважень, а саме не перевірено складені і підписані нею (як фізичною особою) акти виконаних робіт (наданих послуг) від 24 грудня 2012 року та від 30 липня 2013 року на наявність у документах обов'язкових реквізитів та відповідність господарських операцій діючому законодавству, прийнято їх до виконання, а також не передано головному бухгалтеру для прийняття відповідного рішення, як це передбачено пунктами 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Зазначене вплинуло на необ'єктивність рішення керівництва Підприємства щодо прийняття до виконання вказаних актів виконаних робіт, складених з порушенням пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у вигляді винагороди на загальну суму 17,4 тис. грн. (узгодженої між сторонами в договорах без номерів реєстрації та дат їх складання), а також Підприємством завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на загальну суму 23,44 тис. грн (з урахуванням відрахувань до фондів соціального страхування).

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відшкодувати завдану матеріальну шкоду в сумі 23,44 тис. грн в порядку визначеному частини першої cатті 1166 Цивільного кодексу України.

11. Також встановлено порушення вимог пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при розрахунках з підзвітними особами в період з 1 травня по 1 жовтня 2013 року, а саме: безпідставна оплата проїзду заступнику генерального директора ОСОБА_6 з Канн до Ніцци на суму 0,19 тис. грн та ОСОБА_7 з Ніцци до Канн на суму 0,13 тис. грн, безпідставна оплата проживання в м. Порденоне (Італія) генеральному директору ОСОБА_8 на суму 3,02 тис. грн, безпідставна оплата поїздки головного бухгалтера ОСОБА_9 на Міжнародний кінофестиваль (м. Одеса) на суму 1,78 тис. грн, оплата добових в завищених розмірах заступнику генерального директора ОСОБА_6 при відрядженні на 63-й Берлінський міжнародний кінофестиваль на суму 0,8 тис. грн, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на загальну суму 5,92 тис. грн.

В зв'язку з цим Інспекція вимагає відшкодувати завдану матеріальну шкоду в сумі 5,92 тис. грн.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості оскаржуваної вимоги.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та задовольнивши позов частково, апеляційний суд дійшов висновку, що пункти 2, 4, 5 Вимоги є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновок апеляційного суду помилковим, а остаточний висновок суду першої інстанції правильним, але з інших підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, зокрема: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов, а не шляхом заяви підконтрольною установою позову про скасування вимоги.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах 9 червня 2015 року (справа № 2а/2570/614/2012, 21-54а15), 23 червня 2015 року (справа № 818/1858/14, 21-358а15), від 17 листопада 2015 року (справа № 21-3498а15), від 2 грудня 2015 року (справа № 21-3609а15) та від 27 січня 2016 року (справа № 2а-4367/10/0770) і колегія суддів бере її до уваги.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, але з наведених вище підстав.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в місті Києві задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді