Справа № 266/4684/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Курбанова Н.М.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року справа №266/4684/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2017 року в справі № 266/4684/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_7 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасувати постанову від 02.12.2016 серія АР № 330394 про притягнення до адміністративної відповідальності згідно з ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі капітана поліції ОСОБА_7 щодо складання постанови серія АР № 330394 від 02.12.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно з ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді 425 гривень штрафу, вказану постанову скасовано.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до суду першої інстанції було надано беззаперечний доказ порушення позивачем Правил дорожнього руху - відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського. Проте в оскаржуваній постанові зроблено висновок, що чинним законодавством не визначено протягом якого строку після зупинки на вимогу співробітника патрульної поліції водій повинен ввімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Окрім цього суд першої інстанції не врахував такий доказ протиправності дій ОСОБА_2 як свідчення інспекторів ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції в своїй апеляційній скарзі просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. ОСОБА_2 надав на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких також просить судове засідання провести без його участі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 02 грудня 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач), керуючи автомобілем Mercedes-Benz ML320, державний номер НОМЕР_1, о 14 годині 10 хвилин був зупинений інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_5 (далі - патрульний) у м. Маріуполі по пр. Будівельників біля кінотеатру «Савона». Підставою зупинки транспортного засобу стала підозра, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив п. 2.3.в Правил дорожнього руху, а саме не був пристебнутий ременем безпеки.

ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного правопорушення себе не визнав, після чого патрульний звернув увагу, що після зупинки на вимогу співробітника поліції водій всупереч вимог п. 9.9.б Правил дорожнього руху не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

На підставі викладеного інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_5 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія АР № 330394 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,0 грн за порушення ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 не погодившись з діями співробітника патрульної поліції та вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення по суті спірних правовідносин колегія суддів виходила з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху. Відповідно до п. 2.3.в яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі. Згідно з п. 9.9.б Правил аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції.

За приписами ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного ОСОБА_7 Вказаний відеозапис не містить підтвердження, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_2 порушив п. 2.3.в Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами частин 1 та 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_6 є співробітником Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, колегія суддів критично оцінює його свідчення як доказ вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.

Щодо доведеності порушення ОСОБА_2 п. 9.9.б Правил дорожнього руху суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, викладеним в оскаржуваній постанові. Зокрема, відеозаписом з нагрудного реєстратора патрульного ОСОБА_7 підтверджується, що аварійна світлова сигналізація була ввімкнена не весь час, поки транспортний засіб позивача був зупинений. Проте чинне законодавство не містить чіткого визначення, протягом якого часу після зупинки на вимогу працівника поліції такий світловий сигнал має бути ввімкнений. Посилання апелянта з цього приводу ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відеозаписом з нагрудного реєстратор не підтверджено порушення ОСОБА_2 п. 2.3.в та 9.9.б Правил дорожнього руху, тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,0 грн за порушення ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2017 року в справі № 266/4684/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2017 року в справі № 266/4684/16-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук