Справа № П/811/157/17
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року Справа № П/811/157/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:

секретаря судового засідання Черної О.Ю.,

позивача: ОСОБА_1

представника:

позивача Заболотнього П.Л.,

відповідача Гриви Ю.В.,

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся з позовом, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання неправомірними дій відповідача, щодо відмови в зарахуванні до вислуги років військової служби (в календарному обчисленні) строку навчання у Київському військовому ліцеї у період з 21.08.1995 року по 13.06.1198 року (2 роки 9 місяців 22 дні);

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років військової служби (в календарному обчисленні) строк навчання у Київському військовому ліцеї у період з 21.08.1995 року по 13.06.1998 року (2 роки 9 місяців 22 дні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_1 в зарахуванні стажу, так як неврахований стаж впливає на розмір надбавки за вислугу років та строк виходу в запас і призначення пенсії.

Відповідачем до суду надано заперечення, в якому останній зазначає, що не погоджується з позовними вимогами, та просить відмовити в задоволені позову.

Дослідивши подані позивачем, відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Позивач проходив службу в збройних силах України на посаді військового комісара Новгородківського РВК Кіровоградської області. В період з 21.08.1995року і до 13.06.1998 року навчався в Київському військовому ліцеї (а.с.11).

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до Кіровоградського обласного військового комісаріату України щодо зарахування до вислуги років військової служби (в календарному обчисленні) строку навчання у Київському військовому ліцеї у період з 21.08.1995 року по 13.06.1998 року (2 роки 9 місяців 22 дні) (а.с.28).

16.12.2016 року листом військовий комісар Кіровоградської області № 5848 відмовив йому в зарахуванні до вислуги років строку навчання у військовому ліцеї (а.с.6).

В своїх позовних вимогах, позивач посилається на ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (далі за текстом - Закон №2232-XII) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 1995 рік) та стверджує, що початком перебування на військовій службі вважається, зокрема, день прибуття на навчання до військового ліцею.

У новій редакції цього Закону №2232-XII, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує, початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Проте, позивач зазначає що зміни внесені в 1999 році не можуть братися до уваги, так як це суперечить положенню ст. 58 Конституції України, відповідно до якого, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В своїх запереченнях відповідач зазначає що, ч.9 статті 1 Закону №2232-XII, визначає, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Пунктом 1 статті 15 Закону передбачено призовний вік, який починається з 18 років.

Частиною 4 ст.2 Закону №2232-XII визначено виключний перелік видів військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

За змістом згаданої вище статті необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого ст.15 та 20 цього закону.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у ст.25 закону №2232-XII.

Водночас, положеннями ст.ст.8 та 12 зазначеного закону для громадян, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, передбачено проходження підготовки у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Так, статтею 8 закону №2232-XII передбачена підготовка до військової служби. Так частиною 1 зазначено, що підготовка громадян України до військової служби включає підготовку у військових оркестрах, військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, підготовку до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів.

З метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів постановою КМ від 19.08.92 №490 «Про реформу системи військової освіти» створено, в тому числі, й Київський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, в якому з 21.08.1995 року по 13.06.1998 року навчався позивач.

Отже, Київський військовий ліцей це загальноосвітній навчальний заклад ІІІ ступеня з військово-професійною спрямованістю навчання та допрофесійної підготовки, що передбачає проведення поглибленої допризовної та посиленої фізичної підготовки і виховання у юнаків готовності до військової служби. Навчання у Київському військовому ліцеї не передбачає проходження військової служби та здобуття військової освіти (спеціальності). Після закінчення навчання у військовому ліцеї особа отримує атестат про повну загальну середню освіту, який отримав і позивач (а.с.11).

За змістом постанови КМ від 19.08.92 №490 «Про реформу системи військової освіти» ліцей не є військовим навчальним закладом, а відтак навчання в ньому не відноситься й до визначеного в ст.2 закону №2232-XII переліку видів військової служби.

Частиною 11 статті 2 Закону №2232-XII зазначено, що кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом.

ОСОБА_1 прийняв військову присягу при Одеському інституті сухопутних військ лише 06 вересня 1998 року, що позивачем не заперечувалось (а.с.26).

Судом встановлено, що відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону №2232-XII початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних, тому період навчання в таких закладах повинен зараховуватись позивачам у загальний строк військової служби.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд вважає, що ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом у розумінні закону №2232-XII, тому строк його навчання не може бути зараховано в загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріпленим у ч.4 ст.2 цього закону. Більш того, на момент як зарахування, так і закінчення ліцею, позивач не досяг 18-ти років.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом в постановах від 27.03.2012 (справа №21-7а12) та від 16 квітня 2013 року (справа №21-107а13).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163, 167, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду С.В. Дегтярьова