Справа № 802/2330/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2330/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

21 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Шемчук Ю.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Федоринського Сергія Пилиповича

представника третьої особи: Бойко Людмили Віталіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивач звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №5167 про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5. Даний виконавчий напис зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 22.07.2013 року.

30.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельник А.К. за наслідками розгляду заяви стягувача - ТОВ "ОТП Факторинг України" від 27.08.2013 року (вих. №147) відкрито виконавче провадження №39570085 з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року.

29.12.2015 року згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Білоконь Р.П. вищезазначений виконавчий напис був повернутий стягувачеві на підставі ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що діючий на той час Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не передбачав процедури реалізації земельних ділянок.

30.09.2016 року ТОВ "ОТП Факторинг України" повторно звернулось до державної виконавчої служби із заявою (вих. №697) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року.

04.10.2016 року державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52460469 за даним виконавчим документом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження за оскаржуваною постановою).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Стаття 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює строки пред'явлення виконавчого документа до виконання, зокрема, строк пред'явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса становить 1 рік.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Водночас, статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Із системного аналізу вищенаведених норм слідує, що стягувач має право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у разі його повернення з підстав, передбачених статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження". Водночас cтрок пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається у зв'язку з пред'явленням його до виконання та у випадку повернення виконавчого документа стягувачу знову поновлюється на строк, встановлений статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на один рік.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, виконавчий напис №5167 від 22.07.2013 року вперше був пред'явлений ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до виконання в серпні 2013 року, тобто в межах річного строку, що передбачений статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", однак постановою від 29.12.2015 року був повернутий стягувачеві без виконання на підставі ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, враховуючи положення статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", а також беручи до уваги те, що виконавчий напис №5167 від 22.07.2013 року був повернутий стягувачеві 29.12.2015 року на підставі ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів приходить до висновку, що річний строк на його пред'явлення до виконання поновлюється з 29.12.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2016 року ТОВ "ОТП Факторинг України" повторно звернулось до державної виконавчої служби із заявою (вих. №697) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року, тобто з додержанням річного строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", у зв'язку з чим відповідачем правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52460469 від 04.10.2016 року.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При аналізі вищенаведених обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до твердження, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В силу статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 березня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.