Справа № 489/6202/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6202/16-а
Номер провадження 2-а/489/97/17
Постанова

Іменем України

24 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що ним правила ПДР порушені не були, у зв'язку з чим постанова є необґрунтованою.

Просив суд визнати дії інспектора Передеренка В. В. про складання постанови серії АР №154975 від 21.10.2016 та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу незаконними; визнати спірну постанову протиправною так скасувати її, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 17.03.2017, занесеною до журналу судового засідання до участі у справі залучено третю особу Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

01.03.2017 до суду від Департаменту патрульної поліції надійшло заперечення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, надав суду письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

21.10.2016 інспектором роти №2 батальйону 1 УПП у м. Миколаєві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №154975, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач керуючи автомобілем, заїжджаючи на АЗС "Сокар" перетнув суцільну лінію д. р. 11 чим порушив ПДР України.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем та третьою особою не надано жодних належних доказів скоєння правопорушення та правомірності дій посадової особи та на спростування доводів, викладених в поясненнях позивача, що підтверджуються матеріалами справи та наведеними законодавчими нормами.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення унеможливлює взагалі перевірку судом наявності як самої події правопорушення, так і наявності в діях певної особи складу правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2016 протиправною є обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Що стосується посилання позивача на те, що патрульний незаконно розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 п. 2.3 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Порушення процесуальних прав в т. ч. на захист має місце, зокрема, тоді коли особа, що притягається до відповідальності заявляє клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою або надати докази своєї невинуватості. За відсутності клопотання не можна говорити, що скорочена процедура порушує права особи, що притягається до відповідальності.

На час розгляду адміністративної справи, у суду відсутні підстави вважати, що інспектором порушено права позивача.

Вимоги про визнання дій щодо складання постанови задоволенню не підлягають, оскільки дії по винесенню постанови реалізуються в акті індивідуальної дії - постанові, а тому належним способом захисту порушено права є не визнання дій по складанню постанови неправомірними, а оскарження постанови, як акту, рішення суб'єкта владних повноважень. Рішення, які приймаються органом що розглядає скаргу (позов) на постанову, встановлені ст. 293 КУпАП.

Щодо закриття провадження у справі та визнання дій інспектора неправомірними, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки це виходить за межі процедури оскарження постанови до суду в порядку КАС України та скасування постанови є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 154975 від 21.10.2016 винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв