Справа № 802/1720/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1720/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А. Ю.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

21 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: Варцаби С.А.,

представника відповідача: Вініцької Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" (далі - позивач) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в жовтні 2016 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: скасувати наказ №31 від 16.05.2016 Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області "Про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача особи в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2016 посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на підставі листа Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 14.11.2015 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" при будівництві - реконструкції майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів по вул. Забужжя,11, в смт. Тиврів, Вінницької області. За результатами проведеної позапланової перевірки прийнято акт №389-ПП.

16.05.2016 на підставі акту прийнято наказ №31 "Про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації".

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи своє право порушеним звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що до декларацій внесені недостовірні відомості, що і слугувало винесенню посадовими особами оскаржуваного наказу №31 від 16.05.2016, тому він винесений в рамках чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI ) у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів (ч. 2 ст. 26 Закону №3038).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону №3038-VI вказано, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

Частинами 1 та 3 ст. 32 Закону № 3038-VI зазначено, що усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

У відповідності до ч. 1-2 ст. 36 Закону № 3038-VI, право на виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації (ч. 8 Закону № 3038-VI).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності" № 5496-VI від 20.11.2012 (далі - Закон № 5496-VI) Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" доповнено статтею 39-1 якою передбачено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Закон України № 5496-VI від 20.11.2012 набрав чинності 05.01.2013.

До набрання чинності Законом України №5496-VI положеннями законодавства, що регулюють містобудівну діяльність не передбачалось повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю на скасування реєстрації декларацій.

Декларації про початок виконання будівельних робіт ТОВ "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" зареєстровані відповідачем 03.11.2011, тобто до набрання чинності положеннями Закону України від 20.11.2012 №5496-VI.

Таким чином, станом на 03.11.2011 норми статті 36 Закону № 3038-VI не містили положень, які б наділяли відповідача правом скасовувати відповідні декларації, а Закон № 3038-VI станом на 03.11.2011 взагалі не містив статті 39-1.

Як вбачається, з рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами, останнє було прийняте на підставі доповідної записки головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльність органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, з якої слідує, що в результаті перевірки було встановлено внесення до декларацій недостовірних відомостей.

В той же час, Закон України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14.10.1994 № 208/94-ВР визначає, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами правилами.

Проте, Закон 208/94-ВР станом на 03.11.2011 не містив положень про відповідальність за внесення недостовірних відомостей до декларацій.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, зважаючи на те, що на момент реєстрації відповідачем декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.11.2011 чинним законодавством не передбачалось настання для суб'єкта містобудівної діяльності таких негативних наслідків у разі зазначення недостовірних відомостей у такій декларації як скасування її реєстрації, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності наказу від 16.05.2016 №31 в частині скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт.

Перевіряючи правомірність наказу відповідача в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації №31 від 16.05.2016 апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції Закону України від 20.11.2012 №5496-VI, яка була чинною як на момент реєстрації декларації, так і на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що статтею 39-1 встановлено єдину підставу для скасування Інспекцією реєстрації декларації, а саме: подання суб'єктом недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із умов: об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об'єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об'єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Із наказу №31 від 16.05.2016 слідує, що скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з боку відповідача обґрунтовано фактом подання замовником недостовірних даних.

При цьому, будівництво об'єктів, що зазначені в деклараціях, які скасовані оскаржуваним наказом не є самочинним, оскільки проходило на відведеній земельній ділянці, після реєстрації декларацій про початок будівельних робіт, на основі розроблених проектів, під авторським та технічним наглядом, у відповідності до будівельних норм.

Отже у відповідача відсутні підстави, вважати дані об'єкти самочинним будівництвом у розумінні частини другої статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому рішення відповідача про скасування реєстрації вказаних декларацій є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання суду першої інстанції, на постанову Вінницького окружного адміністративного суду в справі № 802/639/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області щодо скасування постанови №11/1002-16-596 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14.04.2016, яка була прийнята на підставі акту №389-ПП від 06.04.16, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки підстави для накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та підстави для прийняття рішення про скасування реєстрації декларацій про початок та завершення будівництва є відмінними. Крім того, накладення штрафу, за наявності підстав для цього, не тягне за собою автоматичного (безумовного) скасування реєстрації декларацій.

Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду України викладених в ухвалі від 27.05.2014 по справі №21-126а14, оскільки правовідносини в даних справах не є ідентичними, зокрема у вказаній справі предметом оскарження є рішення суб'єкта владних повноважень про накладення штрафу за порушення в сфері містобудівної діяльності, натомість в справі що розглядається інший предмет - рішення про скасування реєстрації декларацій.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного наказу, у зв'язку з чим він підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової, про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, відповідно до ст. 94 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 893,80 грн. (дві тисячі вісімсот дев'яносто три гривні 80 коп.) згідно платіжних доручень №418 від 28.10.2016 та №85 від 25.01.2017.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ №31 від 16 травня 2016 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області "Про скасування декларацій про початок будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ" судові витрати в сумі 2 893,80 грн. згідно платіжного доручення №418 від 28 жовтня 2016 року та №85 від 25 січня 2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 березня 2017 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.