Справа № 226/1133/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коваленко Т.О.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа № 226/1133/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Шишова О.О., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 226/1133/16-а (головуючий І інстанції Коваленко Т.О.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про визнання рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області про визнання рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, в обґрунтування якого зазначила, що в 1983 році закінчила Артемівське державне музикальне училище та отримала диплом. З 01.08.1983 року по 20.11.2001 року позивач працювала на посаді викладача по класу домра Димитровської дитячої музичної школи № 2. З 19.09.2006 року позивач була призначена на посаду завідуючої відділом струнно-щипкових інструментів. Наказом № 90-о від 30.08.2014 року позивач була звільнена відповідно до статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. У зв'язку з наявністю у позивача необхідного стажу для виходу на пенсію за вислугою років 23.03.2016 року позивач звернулася до відповідача про призначення пенсії за вислугою років. Рішенням відповідача від 05.05.2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на статтю 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач зауважує, що як зазначено в рішенні відповідача у позивача на день звернення за пенсією, а саме 23.03.2016 року спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугою років складає 16 років, 3 місяці, 20 днів, що недостатньо для призначення цього виду пенсії. Період з 01.02.1992 року по 18.09.2006 року на думку відповідача, не має можливості зарахувати до стажу за вислугу років тому, що посада викладача не передбачена переліком закладів і установ позашкільних навчальних закладах, що дають право на пенсію за вислугою років. Однак, цей висновок відповідача суперечить чинному законодавству. Тому позивач просила суд: визнати протиправним рішення відповідача від 05.05.2016 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугою років; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугою років з моменту звернення, з 23.03.2016 року (а.с. 2-5).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 226/1133/16-а позовні вимоги було задоволено повністю, внаслідок чого: визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області від 5 травня 2016 року № 691 про відмову в призначені ОСОБА_3 пенсії за вислугою років протиправним; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років з моменту звернення, а саме з 23 березня 2016 року (а.с. 62-65).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с. 97-100).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_3 у період з 01 серпня 1983 року до 30 серпня 2014 року працювала у Димитровській дитячій музичній школі № 2, яка 20 листопада 2001 року перейменувалася у заклад «Дитяча музична школа», а з 21 грудня 2007 року - у Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад музична школа міста Димитров, працюючи з 01 серпня 1983 року до 19 вересня 2006 року викладачем по класу домри, а з 19 вересня 2006 року до 30 серпня 2014 року - завідуючою відділом струнно-щипкових інструментів, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 6-7).

23 березня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років, але рішенням від 05 травня 2016 року № 691 у призначенні пенсії позивачу відмовлено через відсутність достатнього стажу, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до умов статті 55 пункт «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Період роботи викладачем по класу домри до спеціального стажу включений не був, оскільки музична школа відділу культури не належить до загальноосвітніх навчальних закладів і посади викладачів, які працюють у позашкільних навчальних закладах у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, не передбачені (а.с. 9-10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, без внесення змін до неї.

Колегія суддів не може погодитися із зазначеним висновком, з огляду на наступне.

Згідно п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково - педагогічних робітників» до посад педагогічних робітників віднесена, зокрема посада викладача всіх спеціальностей.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

В той же час, на підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, із змінами, робота на посадах викладачів в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх шкіл; на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи в позашкільних навчальних закладах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідно до положення пункту "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є 2 невід'ємні критерії для призначення пенсії за вислугу років, а саме: 1) наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років; 2) посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів відзначає, що посада викладача позашкільного навчального закладу, на якій працювала позивач вищезазначеним переліком не передбачена.

Крім того, наявність доручення № 397/21 без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі № 21-5932а16.

Згідно частини 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково задоволено позов.

Колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалення нової постанови.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 226/1133/16-а - задовольнити.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 226/1133/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про визнання рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді О.О. Шишов

Г.М. Міронова