Справа № 807/993/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 876/10197/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П. Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника відповідача Павлюка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі за його позовом до Закарпатської академії мистецтв про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» (далі - Комітет) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_4, що полягають у відмові у задоволенні запиту на інформацію позивача та у ненаданні запитаної інформації на запит на інформацію позивача, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

У ході судового розгляду було проведено заміну неналежного відповідача та залучено до участі у справі у якості належного відповідача Закарпатську академію мистецтв.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі № 807/993/16 позов було задоволено частково. Визнано дії Закарпатської академії мистецтв, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача та у ненаданні запитаної інформації на запит на інформацію позивача протиправними. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі Комітет просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування судових витрат є необґрунтованою.

При цьому наполягає на тому, що у матеріалах справи наявні докази того, що з метою оскарження у судовому порядку дій відповідача 17 лютого 2016 року Комітет уклав договір про надання юридичних послуг з фахівцем у галузі права ОСОБА_5 (далі - Виконавець), яка виконала взяті на себе за договором зобов'язання та 14 червня 2016 року передала виконані послуги, про що у цей день складено акт передачі-прийому наданих юридичних послуг.

15 червня 2016 року позивач сплатив Виконавцеві 2850,00 грн. згідно з договором про надання юридичних послуг від 17 лютого 2016 року.

У матеріалах справи міститься документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу і у суду першої інстанції були всі підстави задовольнити прохання позивача щодо компенсації його витрат на правову допомогу за рахунок відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив із того, що відповідач Закарпатська академія мистецтв є розпорядником інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI). Дії відповідача, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача та у ненаданні запитаної інформації на запит на інформацію від 13 січня 2016 року № 55/1-16 позивача є протиправними.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2850,00 грн. та витрат на оплату судового збору суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі аналізу апеляційної скарги Комітету апеляційний суд дійшов висновку, що фактично постанова суду першої інстанції у даній справі оскаржена позивачем у апеляційному порядку лише у частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню у частині, що оскаржена у апеляційному порядку, та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, наведені правові норми передбачають можливість компенсації стороні спору лише витрат по оплаті участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Разом із тим, відповідно до наявного у матеріалах справи акту передачі-прийому наданих правових послуг від 14 червня 2016 року (а.с. 23) заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу у 2850,00 грн. не містить витрат на оплату участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, як цього вимагають приписи ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а отже правових підстав для задоволення таких вимог Комітету немає

Щодо вимог Комітету про відшкодування йому за рахунок відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду першої інстанції у розмірі 1378,00 грн., апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Таким чином, на думку апеляційного суду, відповідач у даній справі виконує делеговані повноваження суб'єкта владних повноважень, а отже на нього поширюються всі обов'язки такого суб'єкта у випадку задоволення позову до нього.

З урахуванням того, що суд першої інстанції фактично у повному обсязі задовольнив позовні вимог Комітету щодо визнання дій Закарпатської академії мистецтв, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача та у ненаданні запитаної інформації на запит на інформацію позивача протиправними, то на користь позивача слід присудити понесені ним витрати на сплату судового збору при зверненні до суду першої інстанції у розмірі 1378,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Комітетом при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою було сплачено 1378,00 + 137,80 = 1515,80 грн.

При цьому позивачем оскаржувалося рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні його вимог щодо відшкодування судових витрат у сумі 1378,00 + 2850,00 = 4228,00 грн.

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, на користь Комітету слід присудити з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі (1515,80 х 1378,00) / 4228,00 = 494,03 грн.

Таким чином, на користь Комітету за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської академії мистецтв слід присудити судовий збір у розмірі 1378,00 + 494,03 = 1872,03 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» задовольнити частково.

Скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі № 807/993/16 у частині вирішення питання про розподіл судових витрат та прийняти у цій частині нову.

Присудити на користь Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської академії мистецтв 1872 (одну тисячу вісімсот сімдесят дві) грн. 03 коп. сплаченого судового збору.

У решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.П.Сеник

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 30 березня 2017 року.