Справа № 824/150/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/150/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

28 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

27 березня 2017 року до суду від представника позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу за вх. № 5061/17 , в якому зазначено про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2016 року між литовською фірмою ТОВ "AURELITA" (позикодавець) та громадянином України ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передає позичальнику автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2 (далі - ТЗ) у власність, яким він володіє як власник. Позичальник зобов'язується повернути авто в обумовлений строк та має право передавати автомобіль третім особам. Договір укладений на десять років з правом виїзду за кордон. Договір укладається з фізичним переданням суми від позичальника позикодавцю (а.с. 83-85).

12.02.2016 року позивач здійснював транзитне переміщення ТЗ з Литовської Республіки до Республіки Молдова через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС .

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, поданих 12.02.2016 року о 00 год. 18 хв. позивачем, державним інспектором Гошовською Т.М. оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року.

Відмова у пропуску через митний кордон України мотивована невиконанням ОСОБА_2 вимог п. 60 ст. 4 МКУ, п. 9 ст. 1 Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 року №118, а саме: відсутність належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності громадянина України ОСОБА_2 на автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с. 11).

Вважаючи, відмову у пропуску через митний кордон України протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року позов задоволено.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (МК України).

Пунктами 23, 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 91 МК України передбачено, що переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Відповідно до п. 3 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 р. N 1118 (Наказ N 1118) ТЗ для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Згідно п. 5 Наказу N 1118 ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні для вільного обігу - з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі Посвідчення; при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред'явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Відповідно до п. 7 Наказу N1118, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Відповідно до п. 9 Наказу N1118 не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ: номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або який не відповідає запису в реєстраційних документах; що ввозиться в Україну громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в реєстраційних органах країни придбання або іншої країни; що вивозиться за межі України громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в підрозділах МВС України, які відповідно до законодавства України вповноважені здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ; увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); що ввозиться в Україну для вільного обігу й за який не сплачено податки і збори, що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України; який знято з обліку, увозиться з метою транзиту і на який не оформлено гарантії доставки ТЗ до митного органу призначення.

У разі виявлення ознак порушень митних правил посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення ТЗ, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що 12.02.2016 року ОСОБА_2 0 00:18 год., здійснював перетин кордону України через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС транспортним засобом марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 в режимі "транзит", призначення "особисте користування" по смузі руху "зелений коридор". Під час здійснення митного контролю вказаного ТЗ, гр. ОСОБА_2 особисто було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон та технічний паспорт на автомобіль, жодних документів, які підтверджують право власності або право користування автомобілем подано не було. Вказане підтверджується карткою відмови №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року (а.с.11).

Крім того, з приводу вказаних обставин державним інспектором ВМО№1 митного поста "Мостиська" Гошовською ТМ. було надано письмові пояснення(а.с.48).

Також, як вбачається зі змісту апеляційної скарги відповідача при перетині кордону 16 лютого 2016 року позивачем було надано до митного оформлення наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.02.2016 року;паспорт громадянина України для виїзду за кордон; SUTARTIS SKOLOS від 11.02.2016 року - поданий вперше; договір займу - поданий вперше, копія веб - сторінки з мережі інтернет - подана вперше. На підставі вказаних документів митний орган дозволив позивачу здійснити митне оформлення транспортного засобу та здійснити пропуск автомобіля марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 через митний кордон України.

Однак, при винесені оскаржуваної постанови, судом першої інстанції залишено поза увагою доводи представників відповідача, що ані під час митного оформлення, ані при судовому розгляді позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вище перелічені документи подавались ОСОБА_2 до митного контролю 12 лютого 2016 року.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що картка відмови була винесена правомірно та обґрунтовано, оскільки відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.