Справа № 819/65/17
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 819/65/17

28 березня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача Качура С.В., довіреність від 04.01.2017 року № 02/18,

представника відповідача Дудак І.В., довіреність від 20.02.2017 року № 11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою комунального підприємства "Тернопільелектротранс" до управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови про накладення штрафу та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Тернопільелектротранс" (надалі - КП "Тернопільелектротранс") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.01.2017 року № ТЕ 163/19-01-40/386 та скасування припису № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що управлінням Держпраці у Тернопільській області в період з 20 по 23 грудня 2016 року проведено перевірку додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування КП "Тернопільелектротранс", за результатами якої складено акт перевірки № 19-01-40/386 та видано припис № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року.

05.01.2017 року посадовою особою відповідача винесено постанову № 163/19-01-40/386 про накладення на КП "Тернопільелектротранс" штрафу у розмірі 1600 грн. на підставі абз.8 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) за порушення ч.2 ст.47 КЗпП України.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки, працівник у день звільнення був відсутній на роботі, тому видати йому копію наказу про звільнення не було змоги. Натомість йому було надіслано письмове повідомлення із пропозицією з`явитись на підприємство, забрати свою трудову книжку, ознайомитись із наказом про звільнення та отримати його копію.

У зв`язку з цим, на думку позивача, звинувачення у порушенні ч.2 ст. 47 КЗпП України є безпідставними, а постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.01.2017 року № ТЕ 163/19-01-40/386 та припис № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, свою позицію виклала у письмових запереченнях від 20.02.2017 року, долучених до матеріалів справи. Суду пояснила, що в ході позапланової перевірки КП "Тернопільелектротранс" встановлено порушення законодавства про працю при звільненні працівника ОСОБА_1 , зокрема, ч.2 ст. 47 КЗпП України, якою передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. В порушення зазначених норм трудового законодавства позивач рекомендованим листом повідомив ОСОБА_1 про звільнення з роботи і запросив прийти у відділ кадрової і юридичної роботи забрати свою трудову книжку, ознайомитись із наказом про звільнення та отримати його копію. пропозиція щодо надання письмової згоди працівника на пересилку трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу звільненому працівнику не надходила. Копія наказу від 29.11.2016 року № 201-к "Про припинення трудового договору" ОСОБА_1 вищезгаданим рекомендованим листом не надсилалась, відтак, звільнений працівник з ним не ознайомлений. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що оскаржувані постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.01.2017 року № ТЕ 163/19-01-40/386 та припис № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року прийняті на підставі акту перевірки від 23.12.2016 року № 19-01-40/386 у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є законними і скасуванню не підлягають. Просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

У період з 20 по 23 грудня 2016 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Тернопільській області Шевчуком Ю.Н., з метою розгляду листа Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату від 12.12.2016 року № 4849 (а.с.34), згідно погодження на проведення перевірки Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 16.12.2016 року № 12496/4.3/4.2-ДП-16 (а.с.35), на підставі наказу "Про проведення позапланової перевірки КП "Тернопільелектротранс" від 20.12.2016 року № 520 (а.с.38) та направлення на проведення перевірки суб`єкта господарювання від 20.12.2016 року № 4.1/057/311 (а.с.39), проведена позапланова перевірка щодо дотримання вимог законодавства про працю в діяльності КП "Тернопільелектротранс", яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 19-01-40/386 від 23.12.2016 року (а.с.7-17). У даному акті перевірки зафіксовані порушення законодавства про працю, допущені при звільненні працівника, а саме:

1. Статті 43, 247 КЗпП України, оскільки наказом від 29.11.2016 року № 201-к ОСОБА_1 був звільнений з роботи за прогул без поважних причин (пункт 4 статті 40 КЗпП України) без згоди профспілкового комітету КП "Тернопільелектротранс". Адміністрація КП "Тернопільелектротранс" не зверталась у профспілкову організацію про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 .

2. Частин 1 та 2 статті 47 КЗпП України, оскільки рекомендованим листом (з повідомленням про вручення) від 29.11.2016 року вих. № 951/18 ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення з роботи і запрошено "прийти у відділ кадрової і юридичної роботи, забрати свою трудову книжку, ознайомитись з наказом про звільнення та отримати його копію". Пропозиція щодо надання письмової згоди працівника на пересилку трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу звільненому працівнику не надходила. Як наслідок, трудова книжка була отримана ОСОБА_1 12 грудня 2016 року. Копія наказу від 29.11.2016 року № 201-к "Про припинення трудового договору" ОСОБА_1 вищезгаданим рекомендованим листом не надсилалась, і як наслідок, звільнений працівник з ним не ознайомлений.

З актом перевірки директор підприємства ОСОБА_2 ознайомлений, примірник отримав 23.12.2016 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.17). До акту перевірки додано пояснення начальника відділу кадрової і юридичної роботи Качура С.В. від 20.12.2016 року. (а.с.44)

На основі акту перевірки 23.12.2016 року відповідачем видано припис № 19-01-40/386-319 про усунення позивачем вказаних порушень та дотримання законодавства про працю. (а.с.18)

05.01.2017 року заступником начальника управління Держпраці у Тернопільській області Ващуком С.Я. за результатами розгляду акту перевірки встановлено порушення КП "Тернопільелектротранс" частини 2 статті 47 КЗпП України та винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № 163/19-01-40/386, якою на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України вирішив накласти на КП "Тернопільелектротранс" штраф у розмірі 1600 грн. (а.с.54)

Позивач, не погодившись із зазначеними приписом та постановою, оскаржив їх у судовому порядку.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII, Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 96від 11.02.2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з Положенням про Управління Держпраці у Тернопільській області, затвердженим наказом Держпраці № 8 від 04.02.2016 року, управління Держпраці у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці визначено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02.07.2012 року (далі - Порядок № 390).

Так, згідно пункту 2 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Пункт 3 Порядку № 390 передбачає, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Пунктом 7 Порядку № 390 передбачено, що за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

При цьому механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509. (надалі - Порядок № 509)

Згідно пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (пункт 8 Порядку 509).

Відповідно до пункту 10 Порядку 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

За приписами статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно пункту 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як встановлено у ході розгляду адміністративної справи та підтверджується наявними у її матеріалах письмовими доказами відповідачем накладено штраф за виявлений проведеною перевіркою факт порушення КП "Тернопільелектротранс" вимог ч.2 ст.47 КЗпП України при звільненні працівника.

Так, рекомендованим листом (з повідомленням про вручення) від 29.11.2016 року вих. № 951/18 ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення з роботи і запрошено "прийти у відділ кадрової і юридичної роботи, забрати свою трудову книжку, ознайомитись з наказом про звільнення та отримати його копію". (а.с.50) Пропозиція щодо надання письмової згоди працівника на пересилку трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу звільненому працівнику не надходила. Як наслідок, трудова книжка була отримана ОСОБА_1 12 грудня 2016 року, що вбачається з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. (а.с.45-46) Копія наказу від 29.11.2016 року № 201-к "Про припинення трудового договору" ОСОБА_1 вищезгаданим рекомендованим листом не надсилалась, звільнений працівник з ним не ознайомлений, на копії наказу відсутня відповідна відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом (а.с.51). Належних доказів надсилання наказу звільненому працівнику позивачем не надано, а судом не здобуто.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, в ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності оскаржуваних постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.01.2017 року № ТЕ 163/19-01-40/386 та припису № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року.

Виходячи з аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову комунального підприємства "Тернопільелектротранс" до управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.01.2017 року № ТЕ 163/19-01-40/386 та скасування припису № 19-01-40/386-319 від 23.12.2016 року відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.