Справа № 265/7888/16-а
Суддя: Адамова Т. С.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7888/16-а
Провадження №2-а/265/48/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Адамової Т.С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності та зобовязання поновити виплату пенсії, -, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, яка полягає в невиплаті їй, починаючи з червня 2016 року, пенсії, та зобовязати Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя нарахувати та виплатити їй призначені пенсію за весь період заборгованості, починаючи з червня 2016 року. Також просила визнати неправомірними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в Лівобережному районі міста Маріуполя з приводу відмови у видачі довідки про припинення виплати пенсії. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона з 2006 року знаходиться на обліку та отримує пенсію за інвалідністю у Ленінському районному управлінні Пенсійного фонду міста Донецьк. За висновком останньої МСЕК від 30 липня 2014 року їй було призначено другу групу інвалідності безстроково. З серпня 2014 року у звязку з початком бойових дій вона була вимушена виїхати за межі міста Донецька та тимчасово оселитися у місті Маріуполі за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться в Лівобережному районі міста Маріуполя. Після відкриття рахунку у відділенні Ощадбанку за вимогою робітників управління соціального захисту населення у місті Маріуполі виплату пенсії їй було припинено. З цього часу з червня 2016 року по теперішній час пенсію вона не отримує. 24 листопада 2016 року вона зявилася до управління соціального захисту для особистої чергової ідентифікації та відмітки довідки переселенця, де їй повідомили про те, що виплата пенсії та її нарахування припинені з причини відсутності її у місті зареєстрованого у місті Маріуполі мешкання, як переселенця. Такі дії вона вважає протиправними, як такі, що не відповідають вимогам ОСОБА_2 України та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій просила позов розглядати в її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити.

Представник управління ПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, заперечував проти позову, надавши суду письмові пояснення, в обґрунтування яких вказував на те, що позивачка 04 жовтня 2014 року звернулася із заявою про переведення виплати пенсії по інвалідності з управління Пенсійного фонду в Ленінському районі міста Донецька до Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя. З 01 серпня 2014 року виплата пенсії по інвалідності ОСОБА_1 була відновлена та проводилася на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «ПУМБ». 27 травня 2016 року було закінчено строк дії довідки про взяття ОСОБА_1 на облік, внаслідок чого з 01 червня 2016 року було зупинено виплату пенсії по інвалідності. 02 червня 2016 року позивачем продовжено строк дії довідки. 26 липня 2016 року позивач звернулася до Управління із заявою про відновлення виплати пенсії. Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурних підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складання акта обстеження матеріально-побутових умов сімї та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати. За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сімї або інших документів, визначених в абзаці 2 п.7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати. Відповідним відділом УПФ до комісії, що здійснює обстеження матеріально-побутових умов сімї, було направлено списки тимчасово переміщених осіб, стосовно яких необхідно зробити перевірку на предмет їхнього проживання В даному списку була і позивачка, адреса якої вказана: АДРЕСА_2. Відповідно до проведеної перевірки було встановлено, що позивачка за вказаною адресою не проживає, внаслідок чого 27 лютого 2017 року на засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було відмовлено у призначенні соціальної виплати. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, зясувавши думку сторін відносно до позову, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пенсійного посвідчення ВВ № 612741 від 02 листопада 2011 року ОСОБА_1 є отримувачем пенсії по інвалідності.

Як вбачається з довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 25 листопада 2014 року № НОМЕР_1, позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, та до червня 2016 року отримувала пенсію по інвалідності.

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до Управління ПФУ з заявою про повідомлення причин припинення пенсійних виплат, та 31 жовтня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя було надано відповідь, де зазначено, що Пенсійним фондом України проведена перевірка інформації про реєстрацію пенсіонерів в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. За підсумками перевірки було здійснене тимчасове призупинення виплати пенсії.29 липня 2016 року було включено індивідуальну інформацію до списків щодо отримання інформації для призначення (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам, яку було направлено до УСЗН для прийняття рішення комісії з питань призначення (відновлення) виплати пенсії на підставі акту обстеження відповідно до Постанови КМУ № 365 від 23 червня 2016 року.

Як вбачається з додатково наданих представником відповідача письмових документів, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сімї щодо відсутності заявниці за місцем проживання, на засіданні районної комісії 27 лютого 2017 року прийнято рішення щодо відмови у призначенні соціальної виплати ВПО, про що зазначено у відповідному протоколі № 14 від 27 лютого 2017 року.

Статтею 46 ОСОБА_2 України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_2 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Судом встановлено, що рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії не приймалося.

Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 - VIII (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

ОСОБА_5 Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07.11.2014 року № 595.

Вказаною постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою ОСОБА_5 Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка зареєстрована у встановленому законом порядку, як особа, що перемістилася з району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 25.11.2014 року № НОМЕР_1 (а.с. 9).

За даними Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 23 березня 2017 року, вищевказана довідка на теперішній час є дійсною та діє безстроково. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у Управлінні в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб.

Посилання відповідача на постанову ОСОБА_5 Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, суд не приймає до уваги, за наступних підстав.

Судом встановлено, що звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії, взяття позивач на облік та поновлення виплати пенсії позивачу відбулось до прийняття ОСОБА_5 Міністрів України постанови від 08.06.2016 року № 365.

Крім того, пунктом 2 постанови ОСОБА_5 Міністрів України № 365 зазначено, установити, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою ОСОБА_5 Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Суд зазначає, що на момент припинення виплати пенсії позивачці довідка від 25.11.2014 року № НОМЕР_1 не була скасована.

Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 1 Порядку).

Згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) або робочі групи, а не на відповідача.

Тобто, у відповідача відсутні повноваження здійснення вищезазначеного контролю.

За пунктом 9 зазначеного Порядку за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

За пунктом 13 та 14 Порядку комісія не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення щодо припинення соціальної виплати надсилає копію такого рішення органам, що здійснюють соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ «Державний ощадний банк України» або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, припинення виплати пенсії здійснюється після отримання відповідачем рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про скасування довідки до прийняття остаточного рішення комісією, а остаточне рішення про припинення виплати пенсії приймається на підставі рішення комісії.

В матеріалах справи наявний витяг з протоколу № 14 засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальної виплати ВПО.

Отже, на момент припинення виплати пенсії позивачці у відповідача були відсутні передбачені Порядком та Законом № 1058-IV підстави для припинення виплати пенсії. Наведені вище постанови ОСОБА_5 Міністрів України не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право виносити закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_4 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі: ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_4 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти ОСОБА_5 Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян ОСОБА_5 Міністрів України Верховною ОСОБА_4 України не надано.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов ОСОБА_5 Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину ОСОБА_2 України.

Отже, судом встановлено порушення відповідачем права позивачки на отримання пенсії, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії позивачці, підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що зі змісту вищевказаного витягу з протоколу не вбачається ні обставин, ні підстав віднесення позивачки до кола осіб, яким не можна відновити виплату пенсії і це з урахуванням того, що виплата пенсії не здійснюється з червня 2016 року, а рішення прийнято 27 лютого 2017 року.

Проте наявність протоколу № 14 засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальної виплати ВПО, є перешкодою для виплати пенсії зазначеній особі, починаючи з 27 лютого 2017 року.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, тобто особа має довести наявність прав, свобод чи інтересів, які порушені відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає необхідним з метою повного захисту прав та інтересів позивачки застосувати до зазначеної справи положення ч. 2 ст. 11 КАС України, а саме вийти за межі позовних вимог шляхом скасування протоколу № 14 засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальної виплати ВПО.

Щодо вимог позивачки про визнання неправомірними дій посадових осіб управління Пенсійного фонду України в Лівобережному районі міста Маріуполя з приводу відмови у видачі довідки про припинення виплати пенсії, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, тому як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а саме позивачкою не надано даних щодо звернення до відповідача з вимогою про надання вказаної довідки, відсутні такі данні і в матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності та зобовязання поновити виплату пенсії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1, починаючи з червня 2016 року.

Скасувати протокол № 14 засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальної виплати ВПО.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя відновити ОСОБА_1 з 01 червня 2016 року виплату пенсії по інвалідності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межа суми за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У звязку із застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя