Справа № 461/2257/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 876/4782/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 01.04.2016року звернулась в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил №0679/20900/16 від 25 березня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою №0679/20900/16 від 25 березня 2016 року заступника начальника Львівської митниці ДФС , її притягнено до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 167586,24 грн. Однак, відомості у митних деклараціях подавались нею на підставі даних рахунків фактур, митних декларацій країни відправлення та товарно-транспортних накладних (CMR), а відтак суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення у її діях також відсутня.

Оскаржуваною постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що декларантом ТОВ «ВІТЕЗ» ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів, шляхом надання до митного органу товаросупровідних документів у яких містилось неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості, що призвело до несплати митних платежів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Інформація зазначена в митних деклараціях №№209140000/2014/43195 від 05.12.2014 року та №209140000/2014/041153 від 21.11.2014 року відповідає зазначеній в товаро - супровідних документах, зокрема міжнародними товарно-транспортними накладними CMR від 15.10.2014 №9 0005186 а також CMR від 15.10.2014 N 0005309, INVOICE від 16.10.2014 № 00158/16102014 та INVOICE від 16.10.2014 N 00157/16102014, експортними митними деклараціями країни експорту від 17.10.2014 N 14LTLR1000TR080B97 та від 17.10.2014 року N 14LTLR1000EK080BB1, a також контрактом від 01.10.2014 N VIT-06/ 14, укладеним між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH.

Відповідачем не надано жодних доказів, що рахунки -фактури EI 136 та EI 137 від 15.10.2014 року складались на фіксування господарських операцій в ході виконання контракту N VIT-06/ 14, укладеним між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH 01.10.2014 року. За таких обставин висновок відповідача про дійсну митну вартість переміщуваного товару (сала свинного замороженого) в розмірі 0,85 Євро/ кілограм є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях, що зокрема підтверджується службовою запискою Управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 04.12.2015 N9 13-70-25/39-ЕП в якому начальник вказаного управління констатує , що провести розрахунок несплачених митних платежів є практично неможливим.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

Інформація зазначена в митних деклараціях №№209140000/2014/43195 від 05.12.2014 року та №209140000/2014/041153 від 21.11.2014 року відповідає зазначеній в товаро супровідних документах, зокрема міжнародними товарно-транспортними накладними CMR від 15.10.2014 №9 0005186 а також CMR від 15.10.2014 N 0005309, INVOICE від 16.10.2014 № 00158/16102014 та INVOICE від 16.10.2014 N 00157/16102014, експортними митними деклараціями країни експорту від 17.10.2014 N 14LTLR1000TR080B97 та від 17.10.2014 року N 14LTLR1000EK080BB1, a також контрактом від 01.10.2014 N VIT-06/ 14, укладеним між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH.

Відповідачем не надано жодних доказів, що рахунки-фактури EI 136 та EI 137 від 15.10.2014 року складались на фіксування господарських операцій в ході виконання контракту N VIT-06/ 14, укладеним між ТОВ "ВІТЕЗ" та компанією «Citrin Imp-Exp» GmbH 01.10.2014 року.

За таких обставин висновок відповідача про дійсну митну вартість переміщуваного товару (сала свинного замороженого) в розмірі 0,85 Євро/ кілограм є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях, що зокрема підтверджується службовою запискою Управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 04.12.2015 N9 13-70-25/39-ЕП в котрому начальник вказаного управління констатує , що провести розрахунок несплачених митних платежів є практично неможливим.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вищеописаного не вбачається, що ОСОБА_1 вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб'єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у ОСОБА_1 не було.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст.485 Митного кодексу України, що згідно ч.1ст.531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та припинення провадження в справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст.. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене судом першої інстанції помилково у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України - закрито, оскільки слід було скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

А тому висновки суду першої інстанції частково відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з помилковим додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року у справі № 461/2257/16-а в частині закриття справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України - скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В решті постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року у справі № 461/2257/16-а - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар