Справа № 161/14774/16а,2а/161/890/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Справа № 876/578/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому 4730 грн такої допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 цього Закону у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2016 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що відповідач є бюджетною установою, яка проводить соціальні виплати згідно діючих норм законодавства та рішень про місцеві бюджети на відповідний рік. Бюджетні кошти використовуються лише на цілі, які визначені бюджетним призначенням, здійснення ж виплат разової допомоги учасникам бойових дій при відсутності бюджетних призначень буде кваліфікуватися як нецільове використання бюджетних коштів з відповідними наслідками. Спірна допомога є разовою, а чинним законодавством не передбачена можливість повторних виплат чи доплат цієї допомоги при подальшій зміні її розміру. Окрім цього, позивач отримав спірну допомогу в розмірах, які були встановлені законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, управління правомірно керувалося нормами, якими врегульовані правовідносини щодо виплат, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тому просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2016 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволені адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 15.04.2016 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Листом № К-1239/060/20-11 від 28.09.2016 Департамент соціальної політики Луцької міської ради, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 20.09.2016, повідомив останнього про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році, оскільки така виплачується у розмірі 920 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 10.02.1016 по справі 21-6508а15, зазначив, що ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 по справі № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 по справі № 10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 05 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

Вказані вище положення Закону № 79-VІІІ від 28.12.2014 неконституційними не визнавались, постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 є також чинною.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.12.2011 по справі № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні № 3-рп від 25.01.2012 Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними у пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що призначаючи та виплачуючи позивачеві грошову допомогу у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції зокрема є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також невідповідності висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області - задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2016 року по справі № 161/14774/16-а скасувати та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області 606 гривень 32 копійки сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанови складено 27.03 2017.