Справа № 461/1810/17
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1810/17
Провадження №2-а/461/228/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Моісеєнко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірною, скасування постанови про порушення митних правил протиправною та закриття провадження -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України Тодощук А.В. від 24.02.2017 року у справі № 0371/209000015/17 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 145127,64 грн. Вважає постанову у справі про порушення митних правил неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана постанова винесена з порушенням та у відсутності правопорушника. Просить суд постанову про порушення митних правил № 0371/209000015/17 від 24.02.2017 року визнати неправомірною та скасувати її, а також провадження по адміністративній справі закрити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначає про те, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак є законною та обґрунтованою. У задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що 28.10.2016 року до Львівської митниці ДФС надійшла доповідна записка в.о. директора Департаменту боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_5 вх. № 30672/8/13-70-20. Згідно даної доповідної записки Департаментом боротьби з митними правопорушеннями проведено аналіз митних оформлень протягом 2015 - 2016 років вантажних транспортних засобів марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter». За інформацією, наданою Департаментом боротьби з митними правопорушеннями щодо транспортних засобів, які в зоні діяльності Львівської митниці ДФС було розмитнене з порушенням митного законодавства, серед таких є автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», VIN № НОМЕР_2, який згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ №209150000/НОМЕР_1 від 24.06.2015 року та інших товаросупровідних документів вироблено - 2010 року.

Відповідно до граф 8, 9 митної декларації ІМ 40 ДЕ № 209150000/НОМЕР_1 від 24.06.2015 року одержувачем та особою відповідальною за фінансове врегулювання даного транспортного засобу є громадянка України ОСОБА_2, а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 58061,04 грн.

На запит Львівської митниці ДФС до офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області, отримано відповідь, згідно якої автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», VIN № НОМЕР_2, виготовлений 22.10.2009 року.

Відповідно до службової записки УАМП Львівської митниці ДФС від 06.12.2016 року № 22215-13-70-26/27/36 сума митних платежів, які мали б бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», VIN № НОМЕР_2, виготовленого 22.10.2009 року, з урахуванням різниці вже сплачених ОСОБА_2 митних платежів станом на дату розмитнення 24.06.2015 року становить 48375,88 грн.

Постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України Тодощук А.В. від 24.02.2017 року у справі № 0371/209000015/17 позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 145127,64 грн.

Також, судом встановлено, що позивачем до митного органу було подано митну декларацію ІМ 40 ДЕ № 209150000/НОМЕР_1 від 24.06.2015 року та інші супровідні документи.

Згідно вказаної декларації та висновку судової авто товарознавчої експертизи №12603 від 24.06.2015 року рік випуску автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313», VIN № НОМЕР_2, зазначено 2010 рік. Також, позивачу на момент купівлі автомобіля було відомо, що такий вперше був зареєстрований 22.07.2010 року.

Окрім того, у постанові митного органу в справі про порушення митних правил №0371/209000015/17 від 24.02.2017 року зазначено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», VIN № НОМЕР_2 виготовлений 22.10.2009 року, однак суд зазначає, що митному органу також було подано технічний паспорт на автомобіль, з якого вбачається, що автомобіль виготовлено 19.02.2009 року, однак з відповіді офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області вбачається, що автомобіль виготовлений 06.10.2009 року, а вперше зареєстрований 22.10.2009 року.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови митним органом не усунуто даних розбіжностей. Також, митним органом не з'ясовано, чому в свідоцтві про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу зазначено дату виготовлення 19.02.2009 року, а у відповіді офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області зазначено дату виготовлення 06.10.2009 року, та чому митний орган в оскаржуваній постанові вказав, що транспортний засіб виготовлено 22.10.2009 року.

Як встановлено ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

В ч.1 ст.257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.6 ст.264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Диспозиція ст.485 МК України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Згідно п.7 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» № 6 від 24.06.1988 року встановлено, що розглядаючи відповідно до ст.293 КУпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Суд вважає, що відповідачем не в повному обсязі з'ясовано всіх істотних обставини справи, які б слугували підставою для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова в справі про порушення митних правил №0371/209000015/17 від 24.02.2017 року є неправомірною, а відтак таку необхідно скасувати.

Разом з тим, суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що Львівською митницею ДФС порушено строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, оскільки такий відповідачем не пропущено з наступних підстав.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ч.1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З диспозиції ст.467 МК України чітко вбачається, що порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України є триваючим правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, митний орган правопорушення за ст.485 МК України виявив 28.10.2016 року з доповідної записки в.о. директора Департаменту боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_5, а оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил № 0371/209000015/17 винесена відповідачем 24.02.2017 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Згідно п.4 ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів

Згідно ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Частиною 2 ст.530 МК України встановлено, що за результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; про скасування постанови та закриття справи; про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Аналіз норм МК України та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише до повноважень органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.522 МК України випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому така вимога не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є наслідком провадження у цій частині вимог закрити у відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Окрім того, суд зазначає, що розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми ЗУ «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених ЗУ «Про судовий збір», як сплаті, так і стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.458, 498, 522, 529, 530, 531 МК України, ст.ст. 2, 71, 94, 157, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги в частині визнання неправомірною та скасуваня постанови у справі про порушення митних правил - задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0371/209000015/17 від 24.02.2017 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В.

Провадження в частині позовної вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил за ст.485 МК України щодо ОСОБА_2 - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.