Справа № 607/599/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. № 876/295/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив визнати дії неправомірними щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2016 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якості другого відповідача.

05 липня ОСОБА_1 звернувся з уточненими позовними вимогами до відповідачів - Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, якими просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №7 від 25.04.2016, визнати протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в призначенні пенсії на пільгових умовах, оформлену протоколом засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій №7 від 11.05.2016, визнати протиправним дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 20).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення № 7 комісії з питань підтвердження стажу роботи па посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25 квітня 2016 року. Визнано протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, оформлену протоколом № 7 засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій від 11 травня 2016 року. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до їх компетенції, з 18 лютого 2016 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із постановою суду, відповідачі оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційних скаргах. Просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначають про відсутність у позивача необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (із змінами та доповненнями), відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, зокрема записами у трудовій книжці, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу на «Тернопільський фарфоровий завод», який згодом перейменований у ТОВ «Тернопільфарфор», з 07 вересня 1984 року в пічний цех слюсарем 3 розряду, з 01 квітня 1983 року йому присвоєно 4 розряд слюсаря-ремонтника цеху випалу, 01 січня 1989 року - 5 розряд слюсаря-ремонтника цеху випалу, з 11 листопада 1993 року призначений випалювачем цеху випалу по 4 розряду, з 01 квітня 1996 року по 01 травня 1996 року переведений випалювачем фарфорових виробів по 5 розряду живописного цеху тимчасово, 02 травня 1996 року поновлено роботу випалювачем фарфорових та фаянсових виробів, випалювачем по 5 розряду з шкідливими умовами праці, що відповідає списку №2, 29 листопада 2006 року звільнений за угодою сторін.

18 лютого 2016 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи па посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №7 від 25 квітня 2016 року ОСОБА_1 зарахований період роботи з 07 вересня 1984 року по 21 серпня 1992 року, з 11 листопада 1993 року по 31 березня 1996 року, з 02 травня 1996 року по 31 березня 1999 року, з яких період після 01 січня 1992 року зараховано до пільгового стажу за фактичною тривалістю.

Відповідно до протоколу № 7 від 11 травня 2016 року засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмова мотивована тим, що періоди роботи з 07 вересня 1984 року по 21 серпня 1992 року, з 11 листопада 1993 року по 31 березня 1996 року, з 02 травня 1996 року по 31 березня 1999 року зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 з урахуванням атестації робочих місць та фактично відпрацьованого часу в шкідливих умовах праці з 01 січня 1992 року, у зв'язку з чим пільговий стаж позивача становить 12 років 03 місяці 02 дні, який є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55 років.

Відповідно до довідки № 27 про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, виданої 23 січня 2007 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день з 11 листопада 1993 року по 29 листопада 2006 року на виробництві фарфорових виробів у якості обпалювача, що передбачено Списком № 2. На зазначених посадах виконував обпалювання фарфорових виробів у тунельних і конвеєрних печах.

Позивач, вважаючи відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст.100 цього Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченомустаттями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, який був чинний на період роботи позивача, розділом XVIII «Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів» (підрозділ 2 «Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів та феритів») передбачені посади «обпалювачі фарфорових та фаянсових виробів», «слюсарі-ремонтники, зайняті ремонтом та обслуговуванням устаткування основного виробництва».

Порядок застосування зазначеного Списку №2 визначається "Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/117731 (далі-Порядок).

У відповідності до п.10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно п.3 даного Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення

атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 N442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова N 442 набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (п. 4.1 Порядку).

Слід зазначити що п. 4.4 Порядку містить чітку норму щодо обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, якщо атестація робочого місця була вперше проведена після 21.08.1992, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Станом на момент набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №442, якою затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці - 21 серпня 1992 року до пільгового стажу позивача зараховано весь період його роботи із шкідливими умовами праці, починаючи з 07 вересня 1984 року.

Так, станом на 21 серпня 1992 року позивач працював на посаді слюсаря-ремонтника цеху випалу. Зазначена посада передбачена Списком № 2 та відповідно до наказу № 52 А від 31 березня 1994 року підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 працівникам посади слюсар-ремонтник основного виробництва (цех випалу).

Проте, висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці № 142/05 від 10 березня 2004 року встановлено, що відповідно до наказу № 52 А від 31 березня 1994 року обгрунтовано підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 працівникам робочих місць дробильник-розмелювач, оправник-чистильник, випалювальник, шліфувальник, фотокерамік та друкар плоского друку. Посада слюсаря-ремонтника в зазначеному переліку відсутня.

Період роботи з 11 листопада 1993 року до 01 квітня 1996 року випалювачем цеху випалу по 4 розряду позивачу зарахований до пільгового стажу за фактичною тривалістю, зокрема: листопад і грудень 1993 року - повністю; у 1994 році: лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - повністю, у червні - 17 днів, грудні - 13 днів; у 1995 році: у січні - 5 днів, лютому - 21 день, березні - 21 день, квітні - 22 дні, травні - 23 дні, червні - 3 дні, липні - 15 днів, серпні - 23 дні, вересні - 23 дні, жовтні - 23 дні, листопаді - 23 дні, грудні - 23 дні; у 1996 році: у січні - 24 дні, лютому - 20 днів, березні - 18 днів.

Період роботи з 01 квітня 1996 року по 01 травня 1996 року на посаді випалювача фарфорових виробів по 5 розряду живописного цеху до пільгового стажу позивача не зараховано та обгрунтованих причин незарахування цього періоду до пільгового стажу позивача відповідачами не наведено.

Відповідно до наказу № 52 А від 31 березня 1994 року та висновком державної експертизи умов праці № 142/05 від 10 березня 2004 року підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2 працівникам робочого місця випалювальник.

Період роботи з 02 травня 1996 року до 31 березня 1999 року зарахований позивачу до пільгового стажу за фактичною тривалістю, зокрема: у 1996 році: травень 30 днів, червень 18 днів, липень 0 днів, серпень 22 дні, вересень, жовтень, листопад повністю, грудень 24 дні, у 1997 році: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень повністю, червень 0 днів, у 1998 році: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень повністю, липень 3 дні, у 1999 році січень, лютий, березень повністю.

31 березня 1999 року повинна була проводитись чергова атестація, однак її проведено лише 06 вересня 2000 року відповідно до наказу № 170. Період роботи позивача після 31 березня 1999 року до пільгового стажу йому не зарахований.

Наказом № 170 від 06 вересня 2000 року підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 працівникам посади випалювач фарфорових та фаянсових виробів (цех випалу). Висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць від 22 грудня 2000 №226/05 та наказом по підприємству від 06 вересня 2000 №170 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 працівникам цеху випалу по посаді випалювач фарфорових та фаянсових виробів.

Висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць від 29 березня 2001 року № 054/05 та наказом по підприємству від 18 грудня 2000 року №236-а підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 працівникам цеху випалу на посаді випалювач фарфорових та фаянсових виробів.

Відповідно до наказу № 149А від 25 листопада 2005 року підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 працівникам посади обпалювач фарфорових та фаянсових виробів (цех випалу). Висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць від 15 грудня 2006 № 05-02/833 обгрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 працівникам цеху випалу по посаді випалювач фарфорових та фаянсових виробів.

У трудовій книжці позивача відсутні відомості про те, в якому саме цеху працював позивач у період з 02 травня 1996 року до його звільнення з роботи - по 29 листопада 2006 року. З даних трудової книжки встановлено, що з 11 листопада 1993 року ОСОБА_1 призначений випалювачем цеху випалу по 4 розряду, 01 квітня 1996 року по 01 травня 1996 року переведений випалювачем фарфорових виробів по 5 розряду живописного цеху тимчасово та з 02 травня 1996 року поновлено роботу випалювачем фарфорових та фаянсових виробів, випалювачем по 5 розряду з шкідливими умовами праці, що відповідає списку № 2.

Згідно даних особової картки ОСОБА_1 з 01 квітня 1996 року працював у живописному цеху. Однак, у ній немає відомостей про переведення позивача 02 травня 1996 року. Наступний запис після 01 квітня 1996 року в особовій картці зазначений 12 липня 1999 року, що не узгоджується із записом у трудовій книжці.

Доказів про те, в якому саме цеху (цеху випалу, чи в живописному цеху) працював позивач в період після 31 березня 1999 року до часу звільнення судом не здобуто.

Разом з тим, до 31 березня 1999 року проведеними на підприємстві атестаціями, відповідність яких перевірена висновками державної експертизи, не розмежовувалось право на пільгову пенсію працівників, які працювали на посаді випалювача, в залежності від цеху.

Водночас судом встановлено наявність достатнього стажу роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено також, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а саме: з 07 вересня 1984 року до 11 листопада 1993 року на посаді слюсаря, слюсаря-ремонтника та з 11 листопада 1993 року по 29 листопада 2006 року на посаді випалювача.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці весь період роботи позивача з 07 вересня 1984 року по 21 серпня 1992 року зараховується як набутий стаж, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Наказом №52А від 31.03.1994 та висновку державної експертизи умов праці №142/05 від 10.03.2004 підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 працівникам посади випалювача (незалежно від цеху).

Із зазначеного слідує, що роботу позивача на посаді випалювача, охоплена періодом з 11 листопада 1993 року по 31 березня 1999 року слід зараховувати до пільгового стажу в повному обсязі.

Проте із вказаного періоду позивачу протиправно не враховано період його роботи на посаді випалювача у січні 1994 року, у квітні та у липні 1996 року, у червні 1997, а у період червень 1995 року та липень 1998 року - позивачу враховано лише 3 дні роботи, у січні 1995 року - лише 5 днів.

Крім того відповідачами надано акт №292 від 05.04.2016, з якого слідує, що у період з 1992 року по 2006 рік у період фактично відпрацьованих годин не влючено періоди перебування позивача у відпустці, на лікарняних, а також періоди, в яких відбувалось нарахування заробітної плати по окремих кодах, з якої утримувались пенсійні внески, без назви.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що набутий позивачем стаж роботи на Тернопільському фарфоровому заводі, а згодом ТОВ «Тернопільфарфор», на посадах, передбачених списком №2, дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

В силу абз.1 ст.83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання відповідачів відповідно до їх компетенції призначити, нарахувати та виплатити пенсію відповідно до п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18 лютого 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року у справі № 607/5991/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 28.03.2017.