Справа № 810/534/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м.Київ № 810/534/17

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Панової Г.В., суддів: Василенко Г.Ю., Панченко Н.Д. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей

до Міністерства екології та природних ресурсів України

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей з позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.11.2016 № 424 Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 16.11.2016 відповідачем було прийнято наказ про анулювання ТОВ Фірма Алтей ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Передумовою прийняття вказаного рішення стали висновки викладені в Акті планової перевірки додерження ТОВ Фірма Алтей ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

Разом з цим, позивач зазначив, що не погоджується з вказаними висновками, викладеними посадовими особами контролюючого органу в Акті перевірки, оскільки на його думку, перевірка була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: в наказі про проведення перевірки не зазначено її виконавців, форма складеного відповідачем ОСОБА_1 перевірки не відповідає уніфікованій формі відповідних актів, визначеної законодавством.

Крім того, позивач також стверджує, що викладені в Акті перевірки обставини, зокрема, виявлені в ході перевірки відповідачем порушення, не відповідають дійсності. Зауважив, що під час перевірки субєктом господарської діяльності перевіряючим особам були надані всі витребувані останніми документи на підтвердження додержання підприємством ліцензійних умов.

Позивач також звертав увагу суду, що пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих субєктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії, водночас, уповноваженими особами контролюючого органу такий акт не складався та ТОВ Фірма Алтей для ознайомлення та підписання не надавався.

За таких обставин, позивач вважає, що підстави для прийняття оскаржуваного Наказу у відповідача були відсутні. Разом з цим зауважив, що цей наказ не відповідає вимогам пункту 6 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки не містить реквізити рішення про видачу ліцензії.

Таким чином, на думку позивача, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.11.2016 № 424 Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/534/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач адміністративного позову не визнав, надав до суду письмові заперечення відповідно до змісту яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що посадовими особами Міністерства екології та природних ресурсів України на підставі визначених законодавством розпорядчих документів, а саме: Плану проведення перевірок з дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, затвердженого наказом № 345 від 20.09.2016 та посвідчення № 26/16 від 07.11.2016 було проведено відповідну перевірку ТОВ Фірма Алтей. При цьому, відповідач зауважив, що дана перевірка проводилась у відповідності до вимог законодавства, а також в порядку передбаченому наказом Мінприроди № 464 від 10.09.2008.

За результатами зазначеної перевірки було винесено Акт № 26/16 від 11.11.2016 в якому зазначені виявлені порушення позивачем ліцензійних умов та Акт про виявлення недостовірних даних у документах поданих разом із заявою на отримання ліцензії № 26/16-1

від 11.11.2016.

З огляду на виявлені в ході перевірки порушення, керуючись пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Міністерством екології та природних ресурсів України було прийнято наказ № 424 від 16.11.2016 відповідно до змісту якого позивачу було анульовано ліцензію.

Крім того, відповідач звертав увагу суду, що Акт про виявлення недостовірності даних, у документах поданих ТОВ «Фірма «Алтей» разом із заявою про отримання ліцензії № 26/16-1 від 11.11.2016, був складений в порядку та строки передбачені вимогами законодавства. Разом з цим, зауважив, що законодавством не передбачено обовязку перевіряючого органу направляти такий акт до субєкта господарювання, адже на його підставі виноситься наказ про анулювання ліцензії, який, у свою чергу, був направлений підприємству.

Таким чином, відповідач стверджує, що оскаржуваний наказ було прийнято з дотриманням норм, в межах повноважень та спосіб, встановлених чинним законодавством.

У судове засідання призначене на 27.03.2016 уповноважені представники сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи не зявились.

Водночас, до початку судового засідання від позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи в порядку письмового провадження.

Від сторін клопотань про відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи до суду не надходило.

З огляду на зазначене, керуючись приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 20.09.2016 Міністерством екології та природних ресурсів України було прийнято Наказ № 345, яким затверджено План-графік планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року, в тому числі ТОВ Фірма «Алтей» (а.с.12-19).

Листом № 7/3590-16 від 21.10.2016 Департамент екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України повідомив позивача, що ТОВ Фірма «Алтей» включено до плану проведення перевірки з дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. У вказаному листі, субєкту господарювання було розяснено, що дата проведення планового заходу контролю з 07.11.2016 по 11.11.2016 (а.с. 20).

Відповідно до вимог чинного законодавства, Наказу № 345 від 20.09.2016 та посвідчення (направлення) № 26/16 Мінприроди від 07.11.2016 посадовими особами контролюючого органу у період з 07.11.2016 по 11.11.2016 було проведено планову перевірку ТОВ Фірма «Алтей» на предмет виконання вимог Ліцензійних умов впровадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, за результатом якої складено Акт від 11.11.2016 № 26/16 (а.с. 21-22, 23-25).

У вказаному Акті уповноваженими особами Міністерства екології та природних ресурсів України зазначено, що в порушення пункту 2 вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 446 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами», яким ліцензіатам було встановлено двохмісячний термін для приведення своєї господарської діяльності у відповідність до вимог нових Ліцензійиих вимог ТОВ Фірма «Алтей» не було надано жодних відомостей до органу ліцензування.

09 листопада Комісією було здійснено виїзд за фактичним місцем провадження господарської діяльності ТОВ Фірма «Алтей», де заступнику директора ОСОБА_2 було вручено підставу проведення перевірки (Наказ № 345 від 20.09.2016), направлення та перелік питань, що підлягають перевірці.

Зі змісту Акта від 11.11.2016 № 26/16 вбачається, що перевіркою були встановлені порушення вимог Ліцензійних умов, затверджених постановою КМУ від 13 липня 2016 № 446.

З огляду на встановлені перевіркою порушення, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що наявна матеріально-технічна база підприємства не відповідає матеріально-технічній базі, що була заявлена субєктом господарювання для отримання ліцензії, чим встановлено факт подання недостовірності даних.

Разом з цим, зі змісту Акта перевірки вбачається, що вказані в ньому обставини підтверджуються фотоматеріалами.

Крім того, у вказаному Акті від 11.11.2016 № 26/16 зазначено, що даний Акт є Актом про виявлення недостовірності даних, що були подані субєктом з метою отримання ліцензії.

У свою чергу, судом встановлено, що заступник директора ТОВ Фірма «Алтей» ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом цього Акта та особисто отримав його примірник, що підтверджується відповідним підписом на третій сторінці цього Акта.

З наявних у справі доказів, колегією суддів також встановлено, що 11.11.2016 посадовими особами відповідача, якими проводилась перевірка, було складено Акт № 26/16-1 «Про виявлення недостовірності даних у документах, поданих ТОВ Фірма «Алтей» разом із заявою про отримання ліцензії» (а.с. 102).

Зі змісту цього Акта вбачається, що в ньому частково дублюються обставини викладені в Акті перевірки № 26/16 від 11.11.2016, в тому числі виявлені перевіркою порушення ТОВ Фірма «Алтей» вимог Ліцензійних умов. Разом з цим, вказано, що даний Акт є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії ТОВ Фірма «Алтей» на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, Міністерством екології та природних ресурсів України було прийнято оскаржуваний Наказ від 16.11.2016 № 424 «Про видачу, переоформлення, відмову у видачі та анулювання ліцензій» у відповідності до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон).

Зі змісту пункту 5.3 цього Наказу судом встановлено, що відповідачем було вирішено анулювати ТОВ Фірма «Алтей» ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на підставі пункту 7 частини другої статті 16 Закону (а.с. 104-105).

Вказаний Наказ 17.11.2016 було направлено Департаментом екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України на адресу ТОВ Фірма «Алтей» разом з листом № 7/4123-16 «Про анулювання ліцензії» (а.с.103).

Не погоджуючись із вказаним рішенням (Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.11.2016 № 424 Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей) та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У свою чергу, суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, зокрема, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, а також відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовано Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (у редакції чинній на момент проведення перевірки від 01.01.2016, далі Закон № 222).

Приписами пункту 14 статті 7 вказаного Закону передбачено, що ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, з поводження з небезпечними відходами.

Статтею 9 (пункти 1-2, 5) Закону № 222 встановлено, що ліцензіат зобовязаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.

Ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, що є центральним органом виконавчої влади, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення змін до ліцензійних умов у частині зміни переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, цими ж змінами встановлюється строк подачі здобувачами ліцензій цих додаткових документів, який не може бути меншим, ніж два місяці з дня оприлюднення змін до ліцензійних умов.

У пункті 9 вказаної норми визначено, що вимоги ліцензійних умов до субєкта господарювання мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню та містить перелік загальних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 14 частини першої статті 7, абзацу першого частини другої статті 9 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" Кабінет Міністрів України Постановою від 13 липня 2016 № 446 затвердив Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

У вказаній Постанові встановлено, що строк, протягом якого ліцензіати, які мають ліцензії на провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами і на поводження з особливо небезпечними речовинами та небезпечними відходами, подають до органу ліцензування документи та відомості, визначені частиною третьою статті 15 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", становить два місяці з дня опублікування цієї постанови (опубліковано в газеті Урядовий кур'єр № 132 від 16.07.2016).

Отже, з наведеного вбачається, що у період з 16.07.2016 по 16.09.2016 включно позивач був зобовязаний подати до контролюючого органу додаткові документи у відповідності до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, затверджених Постановою КМУ від 13 липня 2016 № 446.

Проте, як вказує відповідач, вбачається з наявних у справі доказів та не заперечує позивач, ТОВ Фірма «Алтей» вказаного обовязку виконано не було, жодних відомостей до органу ліцензування не надано.

У свою чергу, приписами пункту 3 частини 2 статті 6 Закону № 222 встановлено, що орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Частиною 4 вказаної норми передбачено, що рішенням органу ліцензування на його територіальні підрозділи можуть бути покладені обовязки з виконання повноважень органу ліцензування щодо проведення перевірок додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов та складання актів за результатом їх проведення.

Надання таких повноважень оформлюється організаційно-розпорядчим актом органу ліцензування. Такий акт на наступний день після його прийняття оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу ліцензування і направляється у письмовому вигляді до спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування.

Разом з цим, суд зазначає, що правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (у редакцій чинній на момент проведення перевірки від 01.09.2015, далі Закон № 877).

Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Порядок проведення перевірки та вимоги до розпорядчих документів на підставі яких проводяться заходи державного нагляду (контролю) визначено пунктами 1-7 статті 7 Закону № 877.

Так, відповідно до приписів вказаної норми для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Суд звертає увагу, що жодних вимог відносно визначення в наказі виконавців перевірки дана норма не містить.

В подальшому, на підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Тобто, суд зауважує, що орган державного нагляду (контролю) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства має право складати не лише приписи, а й інші розпорядчі документи або вчиняти інші заходи реагування відповідно до вимог чинного законодавства.

Разом з цим, суд зазначає, що процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначено Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, який затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008.

Цей Порядок поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим, державних екологічних інспекцій в областях, містах Києві та Севастополі, Державної Азовської морської екологічної інспекції, Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції (далі - органи Держекоінспекції) та суб'єктів господарювання.

Проте, суд звертає увагу, що основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є саме Закон України "Про ліцензування видів господарської діяльності", та інші норми законодавства, які підлягають застосуванню в даному випадку повинні узгоджуватись з цим Законом.

Як вже зазначалось, 20.09.2016 Міністерством екології та природних ресурсів України було прийнято Наказ № 345 яким затверджено План-графік планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року, в тому числі ТОВ Фірма «Алтей», про що позивач був повідомлений листом № 7/3590-16 від 21.10.2016.

На підставі цього Наказу 07.11.2016 Мінприроди було видано посвідчення (направлення) № 26/16 на проведення планової перевірки.

При цьому, судом встановлено, що вказані розпорядчі документи містять всі необхідні дані та реквізити, що встановлені вимогами статті 7 Закону № 877, в тому числі і дані щодо виконавців перевірки.

Уповноважені представники підприємства були ознайомлені посадовими особами контролюючого органу з вказаними розпорядчими документами до початку проведення перевірки, що не заперечувалось сторонами у справі.

Результати проведеної перевірки оформлено Актом перевірки, який повністю відповідає вимогам встановленим в статті 7 Закону № 877. При цьому, доводи позивача, відносно того, що форма цього Акта не відповідає уніфікованій формі актів перевірок затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 не приймаються судом до уваги, оскільки є лише субєктивною думкою підприємства, не відповідають дійсності та не узгоджується з правовими нормами.

Так, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не вказано в чому конкретно полягає така невідповідність форми Акта, та разом з цим, зауважує, що Наказом не передбачено чітко встановленої форми Акта перевірки. У свою чергу, даний Наказ є підзаконним нормативно-правовим Актом та повинен узгоджуватись з нормативно-правовим документом, що має вищу юридичну силу, в даному випадку Законом № 877.

Крім того, судом також було встановлено, що в останній день перевірки два примірники акта були підписані посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, уповноваженою особою суб'єкта господарювання.

При цьому, жодних зауважень відносно процедури проведеної перевірки або виявлених перевіркою порушень посадовою особою ТОВ Фірма «Алтей» в Акті перевірки зазначено не було.

Наведене свідчить про те, що позивач погодився з викладеними в Акті перевірки обставинами та висновками.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було дотримано визначеної законодавством процедури проведення вказаної перевірки позивача.

Відносно виявлених в ході проведення перевірки порушень недотримання субєктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, затверджених Постановою КМУ від 13 липня 2016 № 446, суд зазначає про таке.

Як вбачається з наявних у справі Актів від 11.11.2016 № 26/16 та від 26/16-1, перевіркою встановлено порушення ТОВ Фірма «Алтей» частини 2 пункту 6 Ліцензійних умов, а саме: не надано відомості про наявність матеріально-технічної бази та копії документів, ще дають можливість ідентифікувати матеріально-технічну базу.

Водночас, позивач вказує про невідповідність такого висновку дійсним обставинам та зазначає, що такі відомості знаходяться в матеріалах ліцензійної справи відповідача.

Разом з цим, з наявних матеріалів справи вбачається, що відомості про наявність матеріально-технічної бази та копії документів, необхідної для провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (додаток 2 до Ліцензійних умов) були складені ТОВ Фірма «Алтей» 05.12.2016 (а.с. 31), тобто після проведення перевірки та прийняття Актів від 11.11.2016 № 26/16 та від 26/16-1.

При цьому, суд звертає увагу, що відомості про наявність матеріально-технічної бази, необхідної для провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, які подавались субєктом господарювання з метою отримання відповідної ліцензії 13.02.2014 містять зовсім інші дані.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем дійсно не було дотримано частини 2 пункту 6 Ліцензійних умов, а саме: не надано контролюючому органу відомості про наявність матеріально-технічної бази та копії документів, ще дають можливість ідентифікувати матеріально-технічну базу.

Відповідач в Акті перевірки вказує, що субєктом господарювання не надано відомості про наявність власних або орендованих виробничих площ (приміщень), що призвело до порушення частини 4 пункту 6 Ліцензійних умов.

У свою чергу, на спростування вказаних доводів посадових осіб контролюючого органу позивачем було надано суду відомості про наявність власних або орендованих виробничих площ (приміщень), необхідних для провадження господарської діяльності з небезпечними відходами ТОВ Фірма «Алтей» (додаток 3 до Ліцензійних умов) від 09.11.2016 (а.с.50а). Тобто вказаний документ був наявний у позивача станом на момент проведення перевірки. Крім того, на підтвердження відомостей щодо наявності власних або орендованих виробничих площ (приміщень), необхідних для провадження господарської діяльності з небезпечними відходами підприємством було надано як посадовим особам контролюючого органу так і суду витяг про державну реєстрацію прав, а також технічний паспорт на виробничий будинок (а.с.51-59).

Таким чином, доводи відповідача відносно порушення позивачем частини 4 пункту 6 Ліцензійних умов спростовуються наявними у справі доказами, у звязку з чим не приймаються судом до уваги

В Акті перевірки відповідач також вказує про порушення позивачем частини 5 пункту 6 Ліцензійних умов: відсутні відомості про наявність документів дозвільного характеру за формою згідно з додатком 6.

Вказані доводи субєкта владних повноважень не були спростовані позивачем та при цьому, судом встановлено, що Додаток 6 до Ліцензійних умов «Відомості про наявність документів дозвільного характеру» було складено підприємством 05.12.2016 (а.с.32).

Таким чином, з наведеного вбачається, що станом на момент проведення перевірки такі відомості дійсно були відсутні, що призвело до порушення позивачем частини 5 пункту 6 Ліцензійних умов.

Відповідач вказує, що в порушення пункту 8 Ліцензійних умов позивачем ході проведення перевірки не було надано штатної чисельності працівників підприємства.

Разом з цим, суд не погоджується з вказаним висновком контролюючого органу, оскільки підприємством в ході проведення перевірки надавались відомості щодо укладених трудових відносин з працівниками підприємства.

Пунктом 8 Ліцензійних умов передбачено, що ліцензіат повинен мати штатну чисельність спеціалістів (виконавців робіт залежно від видів робіт та рівня забезпечення матеріально-технічної бази) відповідного рівня підготовки та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Суд звертає увагу, що штатна чисельність працівників це встановлений на перше число звітного періоду роботодавцем склад працівників (персонал), з якими укладено трудовий договір (контракт) відповідно до затвердженого роботодавцем переліку посад (з урахуванням вакантних), в якому зазначено розмір окладу для конкретної посади.

Тобто, з наявних на підприємстві відомостей щодо укладених трудових відносин з працівниками підприємства є можливим встановити штатну чисельність працівників-спеціалістів (виконавців робіт залежно від видів робіт та рівня забезпечення матеріально-технічної бази) відповідного рівня підготовки та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Проте, суд зазначає, що жодних обґрунтованих пояснень та доказів щодо виявлених перевіркою порушень Ліцензійних умов, а саме частини 1 пункту 11 (підприємством не надано матеріали ідентифікації обєкта підвищеної небезпеки), частини 1 пункту 13 (відсутнє приміщення для розміщення персоналу) та частини 1 пункту 16 (відсутній автономний зливо відвід) позивачем суду не надано, доводів контролюючого органу не спростовано.

Разом з цим, позивач визнав, що станом на момент проведення перевірки підприємством було дійсно не дотримано вимог частини 8 пункту 16 Ліцензійних умов, а саме: в складському приміщенні була відсутня помаркована тара, відсіки та бункери для зберігання небезпечних відходів з чітким позначенням виду відходів та їх класу небезпеки.

Водночас, виконання підприємством вказаних вимог саме на час розгляду справи не приймається судом в якості доказів щодо протиправності зазначеного висновку субєкта владних повноважень,

Перевіркою було також встановлено не дотримання позивачем частини 2 пункту 16 та частини 10 пункту 11 Ліцензійних умов з огляду на відсутність на території підприємства на момент проведення перевірки утилізатора для термічної утилізації відходів УТ 500, діжок пластикових та металевих, яке було заявлено у відомості про наявність матеріально-технічної бази, що подавалась підприємством до органу ліцензування з метою отримання ліцензії.

При цьому, доводи відповідача про відчуження вказаного обладнання та звернення підприємства до контролюючого органу з заявою про звуження провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами не приймаються судом до уваги, оскільки як вказує сам позивач дана заява була датована 06.12.2016, тобто після проведення перевірки та прийняття оскаржуваного Наказу. Крім того, цієї заяви позивачем суду надано не було.

В Акті перевірки субєктом владних повноважень вказано також про порушення позивачем частини 2 пункту 17 Ліцензійних умов, а саме: відсутня реєстрова карта об'єкта утворення, оброблення та утилізації відходів.

Позивач стверджує, що вказаний документ був наданий підприємством під час проведення перевірки, проте з невідомих причин не був відображений посадовими особами контролюючого органу в Акті перевірки.

Суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки Акт перевірки, з яким уповноважена особа позивача була ознайомлена, підписаний останньою без жодних зауважень.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновок посадових осіб відповідача про те, що наявна матеріально-технічна база підприємства не відповідає матеріально-технічній базі, що була заявлена субєктом господарювання для отримання ліцензії, чим встановлено факт подання недостовірності даних є обґрунтованим та правомірним.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача відносно того, що уповноважені особи ТОВ Фірма «Алтей» не були ознайомлені та не підписували Акт про виявлення недостовірності даних, що були подані субєктом з метою отримання ліцензії, оскільки по-перше в Акті від 11.11.2016 № 26/16, з яким позивач був ознайомлений під підпис, чітко зазначено, що даний Акт є Актом про виявлення недостовірності даних, що були подані субєктом з метою отримання ліцензії, а по-друге, законодавством не передбачено обовязку контролюючого органу направляти такий акт субєкту господарювання.

Приписами пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 222 встановлено, що акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих субєктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії.

Враховуючи, що в ході проведення перевірки виконання ТОВ Фірма «Алтей» вимог ліцензійних умов впровадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами було встановлено факт подання недостовірності даних та у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято Акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих субєктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії, суд дійшов висновку, що наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.11.2016 № 424 Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей було прийнято Міністерством екології та природних ресурсів України правомірно.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх дій не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень. Водночас, позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, судом не встановлено жодних підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.11.2016 № 424 Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Алтей.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя Панова Г. В.

Судді Василенко Г.Ю.

ОСОБА_3