Справа № 766/13628/16-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 р. Справа № 766/13628/16-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, в якому просить визнати неправомірними дії Управління ПФУ в м. Херсоні щодо обмеження заробітної плати за дні праці в зоні відчуження ЧАЕС в травні 1986 року при перерахунку державної пенсії по інвалідності в грудні 2011 року за матеріалами його пенсійної справи № 203641 без врахування в порушення ст. 124 Конституції України рішення міського суду Суворовського району м. Херсона від 18.01.2002 року по справі № 2-4924/01; зобов'язати Управління ПФУ в м. Херсоні зробити перерахунок державної пенсії по інвалідності з 01 січня 2012 року, виходячи з розміру заробітної плати за травень 1986 року 6184 руб., виплатити недоплату за період з 01.01.2012 року по листопад 2016 року в сумі 10241,27 грн. та виплачувати в подальшому пенсію відповідно до п. 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210; визнати неправомірними дії Управління ПФУ в м. Херсоні при застосування обмежень державної пенсії максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів відповідно до пункту 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-ІV з порушенням правової норми ст. 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановила виплату додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю, повністю незалежно від розміру пенсії; стягнути з Управління ПФУ в м. Херсоні недоплату додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю за період з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року в сумі 9339 грн.; визнати неправомірними дії Управління ПФУ в м. Херсоні щодо оподаткування державної пенсії по інвалідності за п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України в порушення п.п.165.1.3 п. 165.1 ст. 165 Податкового Кодексу України; стягнути з Управління ПФУ в м. Херсоні недоплату державної пенсії по інвалідності за період з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року в сумі 7703,52 грн.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції було прийнято в порядку скороченого провадження.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу обчислена та виплачується у відповідності з чинним законодавством України, тому відсутні підстави для задоволення позову .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне

Щодо стосується позовних вимог про визнання неправомірними дії відповідача при обмеженні заробітної плати за дні праці в зоні відчуження ЧАЕС в травні 1986 року при перерахунку державної пенсії по інвалідності в грудні 2011 року за матеріалами пенсійної справи № 203641 без врахування в порушення ст. 124 Конституції України рішення міського суду Суворовського району м. Херсона від 18.01.2002 року по справі № 2-4924/01 та зобов'язання зробити перерахунок державної пенсії по інвалідності з 01 січня 2012 року, виходячи з розміру заробітної плати за травень 1986 року 6184 руб., виплатити недоплату за період з 01.01.2012 року по листопад 2016 року в сумі 10241,27 грн. та виплачувати в подальшому пенсію відповідно до п. 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, перебуває на обліку в Управлінні з 01.01.2006 року та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні службових обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі фактичних збитків (інвалідність встановлено безстроково, втрата працездатності - 60%).

Довідкою Донецького виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» від 03.12.1991 №32 зазначено, що за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 20 травня 1986 року по 04 червня 1986 року йому нарахована заробітна плата за травень - 1392,64 крб., за червень - 380,92 крб. Загальна сума склала 1773,56 крб.

Крім цього, період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 19 травня по 05 червня 1986 року в складі зведеного загону Мінвуглепрому СРСР підтверджено довідкою Міністерства вугільної промисловості УРСР від 22.10.1987 № 34/27. В особовому рахунку в червні 1986 року значаться нарахування:

робочі дні по основному окладу - 494 крб.;

за роботу в Чорнобилі - 662,08 крб., 8 днів (оплата за травень);

за роботу в Чорнобилі - 186,21 крб., З дні (оплата за травень);

за роботу в Чорнобилі - 186,21 крб., 3 дні (оплата за червень);

не зазначено, за що нараховані наступні суми:

144,83 крб. (оплата за травень);

165,52 крб. (оплата за травень);

124,14 крб. (оплата за червень).

Таким чином, в червні 1986 року була оплата за травень і червень в сумі 1962,99 крб.

Рішенням місцевого суду Суворовського району від 18.01.2002 зобов'язано Суворовське управління соціального захисту населення м. Херсона здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням зміненого розміру заробітку для нарахування пенсії, з 01 грудня 1998 року на підставі довідки про заробітну плату № 284 від 07.10.1998 і додатку до неї № 290 від 16.10.1998, наданих ВО «Донецьквугілля».

На виконання рішення суду заробіток для обчислення пенсії було розраховано наступним чином: 1323,83 крб. (заробіток за роботу в зоні відчуження у травні 1986 року) + 794,30 крб. (премія 60%) + 275,76 грн. (збережений заробіток за основним місцем роботи) = 2393,89 крб. 12 (кількість днів роботи в зоні) х 31 (загальна кількість днів у травні) = 6184 крб. х 2,81 х І (коефіцієнти підвищення) = 34754 крб., що становив 0,34754 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено новий Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 01.01.2012 року. Під час обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження для визначення розміру пенсії по інвалідності застосовується формульний підхід.

Якщо особа працювала менше календарного місяця у зоні відчуження, пенсії обчислюється виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час за роботу в зоні відчуження ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4.

Враховуючи викладене, заробітна плата позивача, одержана за роботу в зоні відчуження за весь фактично відпрацьований час становить: 1323,83 крб. (заробіток за роботу в зоні відчуження у травні 1986) + 794,30 крб. (премія 60%) + 275,76 грн. (збережений заробіток за основний місцем роботи) = 2393,89 крб.: 12 (кількість днів роботи в зоні) х 25,4 = 5067,07 крб.

Проте, відповідно до пункту 8 вищевказаного Порядку в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-, 1990 роках не може перевищувати 3 000 карбованців.

Заробітна плата, отримана за роботу в зоні відчуження, порівнюється із середньою заробітною платою за відповідний місяць року, в якому особа приймала участь у ліквідації аварії. Визначається індивідуальний коефіцієнт заробітку, який множиться на середню заробітну плату за 2006 рік (928.81 грн.). Таким чином розраховується заробітна плата для обчислення пенсії. Після цього вона множиться на відсоток втрати працездатності і розраховується основний розмір пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати - 0,03000 грн. : 0,00179 (показник середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №1783) =16.75978.

Заробітна плата для обчислення пенсії становить 15566,65 грн. (928,81 грн. х 16,75978), де 928,81 грн. - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 правомірно обчислено пенсію виходячи із 1323,83 крб. заробітку за роботу в зоні відчуження, а тому позовні вимоги в цій частині задоволення не підлягають.

Щодо визнання неправомірними дії відповідача при застосування обмежень державної пенсії максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів відповідно до пункту 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-ІV з порушенням ст. 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановила виплату додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю, повністю незалежно від розміру пенсії та стягнення недоплати додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю за період з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року в сумі 9339 грн.

Так, згідно статті 63 Закону № 796 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України та актами Кабінету Міністрів України тощо.

Відповідно до п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (набула чинності 01.01.2012) щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам III групи виплачувалась з 01.01.2012 у розмірі 30 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, визначеного законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» (набула чинності 24.04.2014) щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам III групи виплачується у розмірі 284,70 гривень.

Статтею 67 Закону № 796 (в редакції Закону від 08.07.2011 № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається із матеріалів справи, в складові розміру пенсії входить також і додаткова пенсія інвалідам 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи зазначене, колегією суддів не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача при проведенні зазначених пенсійних виплат в розмірі, передбаченому статтею 67 Закону № 796.

Що стосується позовних вимог щодо визнання дій неправомірними дії відповідача при оподаткуванні державної пенсії по інвалідності за п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України в порушення п.п.165.1.3 п. 165.1 ст. 165 Податкового Кодексу України та відповідно стягнення недоплаченої державної пенсії по інвалідності за період з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року в сумі 7703,52 грн. колегія суддів зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесений ряд змін до норм Податкового кодексу України (далі - Кодекс, ПКУ) та до норм Бюджетного кодексу України, а саме.

Відповідно статті 1 Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до загальнодержавних податків (стаття 9 Кодексу) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно Податкового кодексу України починаючи з 1 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент (п.п.162.1.1,162.1.3 п.162.1 статті 162 Кодексу).

Згідно п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 статті 163 Кодексу об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статті 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Кодексу передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно п.п.164.2.19 п.164.2 статті 164 Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 Кодексу визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

При цьому, з 1 січня 2015 року згідно статті 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмірі 1218 гривень на місяць.

Згідно пп.168.1.1 п.168.1 статті 168 Кодексу оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654,00 гривень (розмір мінімальної заробітної плати 1 218,00 гривень х 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180,00 гривень (мінімальна заробітна плата 1 218,00 грн. х 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачено, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Згідно Закону України від 31 липня 2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» та Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів, щодо податкової реформи» тимчасово, до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 статті 162 Податкового кодексу України. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування, визначеного статтею 163 цього Кодексу.

Отже, з 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана не конституційною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії відповідача при утриманні з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору є правомірними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволення не підлягають.

Крім того, судовою колегією враховується, що право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії або віднесення її до оподатковуваного доходу узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс ("золоту середину") до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду закріплені в ст. 100 КАС України, в якій зазначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заявивши позовні вимоги до відповідача провести перерахунок пенсії з 1 січня 2012 року, звернулася з позовом до суду 31 жовтня 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого ст. 99 КАС України.

Проте, колегія суддів вважає, що про порушення свого права позивач дізнався з листів відповідача від 24.02.2015 року та 03.04.2015 року .

Оскільки, підстави для визнання причин пропуску строку звернення позивача до суду поважними відсутні, колегія суддів приходить до висновку про залишення позовної заяви в частині вимог за період з 1 січня 2012 по 30 квітня 2016 року без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, яким позовні вимоги за період з 01.01.2012 р. по 30.04.2016 р. включно залишити без розгляду, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. ст. 99,100, 195, 196, 197, ст. 198, ст. 202, 203, 205, 207, 212, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2016 року залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко