Справа № 823/239/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/239/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Фонду державного майна України на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Фонду державного майна України про визнання недійсним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (далі - Позивач) 09 лютого 2017 року звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду державного майна України (далі - Відповідач) про визнання недійсним та скасування наказу «Про забезпечення організації проведення позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго» від 10.01.2017 року №8.

Одночасно з адміністративним позовом Позивачем також подано заяву про забезпечення позову в порядку ст.117 КАС України, в якій просив: зупинити дію наказу Фонду державного майна України від 10.01.2017 року №8 «Про забезпечення організації позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго»; заборонити Фонду державного майна України, Наглядовій раді Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» та акціонерам ПАТ «Черкасиобленерго», які сукупно є власниками 10 і більше відсотків простих акцій, проводити 13.02.2017 року позачергові загальні збори акціонерів на підставі оскаржуваного наказу Фонду державного майна України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року заяву Позивача задоволено частково, зокрема: вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Фонду державного майна України від 10.01.2017 року №8 «Про забезпечення організації позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго» 13.02.2017» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі; заборони Фонду державного майна України вчиняти дії, направлені на виконання наказу №8 від 10.01.2017 року «Про забезпечення організації позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго» 13.02.2017»; в іншій частині заяву Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову Позивачем зазначено, що 13.02.2017 року мають відбутися позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Черкасиобенерго» із відповідним порядком денним. При цьому, наказ на підставі якого мають відбутися вказані збори, підписаний неуповноваженою особою, також, у разі незупинення дії оспорюваного наказу захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову у вищезазначений судом спосіб може мати очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; оспорюваний наказ підписано заступником Голови Фонду державного майна України В.Державіним та у матеріалах справи відсутні докази відповідних повноважень заступника; наказ не оприлюднено згідно вимог закону, що є самостійною підставою для застосування заходів забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Із вказаної норми вбачається, що законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Способами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії, а заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно положень ч.3 ст.117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;2) заборонити вчиняти певні дії.

Крім того, згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

З інформаційної довідки від 17.01.2017 року №125005 встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Черкасиобенерго» є енергетичним підприємством з 46 відсотками у статутному капіталі, що належать державі.

Позивачем також зазначено, що у разі незупинення дії оспорюваного наказу існує реальна загроза дестабілізації функціонування найбільшого енергетичного підприємства Черкаської області.

Відтак, фактичною формою забезпечення позову, яку пропонує Позивач є зупинення до вирішення спору по суті дії оспорюваного наказу та заборона Фонду державного майна України вчиняти дії направлені на виконання наказу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Позивачем не надано суду належних і допустимих, у розумінні ст.70 КАС України, доказів та не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам або інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, також не доведено наявність будь-яких правових підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно ст.117 КАС України.

Положеннями ст.32 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що загальні збори проводяться за рахунок коштів акціонерного товариства. У разі якщо позачергові загальні збори проводяться з ініціативи акціонера (акціонерів), цей акціонер (акціонери) оплачує (оплачують) витрати на організацію, підготовку та проведення таких загальних зборів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 13.02.2017 року відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», організатором проведення цих зборів був Фонд державного майна України.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство не відповідає за зобов'язаннями акціонерів. До товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення акціонерами протиправних дій, крім випадків, визначених законом. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

За таких обставин, Позивач жодним чином не відповідає за дії Фонду державного майна України, як акціонера, а тому відсутні докази, які вказують на те, що дії акціонера порушили права акціонерного товариства у публічно-правових відносинах.

Отже, Позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а тому клопотання про забезпечення позову є необгрунтованим.

Крім того, суд першої інстанції передчасно, без витребування будь-яких доказів та їх перевірки, дійшов висновку про те, що оспорюваний наказ підписано заступником голови Фонду державного майна України В.Державіним без відповідних повноважень.

Статтею 9 Закону України «Про Фонд державного майна України» визначено, що Фонд у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України видає накази, що підписує Голова Фонду державного майна України.

Накази Фонду державного майна України, видані у межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та громадянами.

Накази Фонду державного майна України нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Накази Фонду державного майна України, що є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Усі накази Фонду державного майна України оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Положеннями ст.8 цього ж Закону встановлено, що у разі відсутності Голови Фонду державного майна України чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин його обов'язки виконує один із заступників відповідно до встановленого Головою Фонду державного майна України розподілу обов'язків.

Так. представником апелянта суду апеляційної інстанції надано: копію наказу від 29.12.2016 року №1050, з якого вбачається, що Голова Фонду державного майна України знаходився у щорічній основній відпустці з 30.12.2016 року по 10.01.2017 року; копію наказу від 29.12.2016 року №1051 «Про тимчасове підпорядкування підрозділів апарату ФДМУ та розподіл функціональних обов»язків між керівництвом Фонду», згідно якого заступнику голови Фонду державного майна Державіну В.В. підпорядковано Департамент управління державним підприємствами та корпоративним правами держави та відповідно до пункту 3 цього ж наказу заступники мають право приймати рішення, вчиняти дії та підписувати документи з питань, що відносяться до їх компетенції, виходячи з напрямків підпорядкованих структурних підрозділів, за певним винятком документів, підписання яких Голова Фонду залишив за собою.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що неоприлюднення оспорюваного наказу згідно вимог закону є самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки така підстава не визначена КАС України.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність достатніх та необхідних правових підстав, визначених ст.117 КАС України, для задоволення клопотання Позивача про забезпечення позову та вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно ч.2 ст.211 КАС України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Оскільки ухвала з питань забезпечення позову не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то така ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.117, 118, 199, 202, 205, 206, 211 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України задовольнити, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 24 березня 2017 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.