Справа № 812/1365/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1365/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання - Олійник О.А.,

за участю представника відповідача - Жовміра І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області про визнання нечинним рішенням та зобов'язання прийняти рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами до першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнко О.В. про визнання нечинним рішенням та зобов'язання прийняти рішення.

13 грудня 2016 року Позивачем надано уточнений адміністративний позов, відповідно до якого в якості відповідача зазначено Сєвєродонецьку місцеву прокуратуру Луганської області.

Ухвалою суду від 13 грудня 2016 року замінено відповідача - першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнко О.В. на Сєвєродонецьку місцеву прокуратуру Луганської області.

З урахуванням останніх уточнень, позивач просить суд:

-визнати нечинними окремі положення рішень відповідача в частині надання роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України, в іншому порядку - відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

-зобов'язати відповідача надати відповідь та роз'яснити порядок оскарження рішення про закриття кримінального провадження відповідно до вимог чинного законодавства України.

В тексті позовної та уточненої позовної заяви зазначено, що Позивач з окремими положеннями відповідей Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області від 29.09.2016 та 10.10.2016 не згоден та вважає, що посадовою особою органу прокуратури неправомірно повідомлено про інший порядок оскарження рішення, прийнятого відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України, ніж той, який ним передбачено, чим порушено вимоги чинного законодавства щодо надання відповіді у таких випадках та права Позивача, як потерпілого, на оскарження прийнятого рішення.

У судове засідання 20.03.2017 Позивач не прибув, 17.03.2017 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з терміновим відрядженням за межі області (а.с.93) Раніше в судовому засіданні надавав пояснення, відповідно до яких визнавав ті обставини, що оскаржені ним рішення Відповідача у формі листів були прийняті за його листами від 25.08.2016 (лист Відповідача від 29.09.2016) та від 03.10.2016 (лист Відповідача від 10.10.2016), копії яких є в матеріалах справи.

Представник Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, надавав суду письмові заперечення (а.с. 21-24), у яких зазначив, що Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області позовні вимоги вважає необґрунтованими та не визнає з тих підстав, що Позивача було належним чином повідомлено та ознайомлено зі всіма його правами в якості потерпілого та порядком оскарження процесуального рішення, про що свідчить отримані ним пам'ятка про процесуальні права і обов'язки потерпілого та постанова про закриття кримінального провадження. Також, представник Відповідача зазначив, що чинним Кримінально-процесуальним кодексом України взагалі не передбачено обов'язок прокурора роз'яснювати порядок оскарження прийнятого рішення за зверненнями Позивача. Таким чином, твердження Позивача стосовно неправомірного повідомлення його про порядок оскарження рішення, прийнятого відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України, є необґрунтованими, оскільки у відповідях Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області від 29.09.2016 року та 10.10.2016 року за зверненнями позивача зазначався порядок оскарження наданої органами прокуратури відповіді на його звернення, а не процесуального рішення, прийнятого в порядку Кримінально-процесуального кодексу України. Також, з доводів позовної заяви не вбачається наявність передбачених чинним законодавством підстав для визнання нечинним окремого положення рішення Відповідача в частині надання роз'яснення порядку оскарження рішення. У судовому засіданні представник зазначені заперечення підтримав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що за предметом звернень Позивача, вони не можуть бути розглянуті прокурором з прийняттям рішення в порядку КПК України, отже вони розглядалися в іншому, передбаченому чинним законодавством порядку, а саме відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд встановив такі обставини.

За заявою Позивача від 21.03.2016 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000332, яке 21.03.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.29,30).

25.08.2016 Позивач листом, адресованим Прокуратурі Луганської області та Сєвєродонецькій місцевій прокуратурі Луганської області (за вхідним Відповідача № 428-ск (8455) від 30.08.2016), просив повідомити йому, ким із робітників прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000332, а також про стан виконання вказівок щодо проведення необхідних слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні, наданих Прокуратурою області, та вжити заходів щодо активізації досудового слідства з метою виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України (а.с.41).

Також 25.08.2016 Позивач листом, адресованим Прокуратурі Луганської області (вхідний №15397 від 01.09.2016), зазначив про неефективність проведення досудового розслідування та просив повідомити йому, ким із робітників прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000332, а також про стан виконання вказівок щодо проведення необхідних слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні, наданих Прокуратурою області, та вжити заходів щодо активізації досудового слідства з метою виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України (а.с.40).

Листом Прокуратури Луганської області №04/2/2-210-16 від 01.09.2016 вказаний лист Позивача надіслано за належністю до розгляду Сєвєродонецькій місцевій прокуратурі Луганської області вихідний №437-ск (8188) від 06.09.2016 (а.с.39).

В листі Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області на адресу Позивача за вихідним №03/14/942502 вих.-16 від 29.09.2016 зазначено, що Відповідачем розглянуто заяву Позивача щодо неналежного кримінального розслідування, а також повідомлено Позивачу факти, що стосуються вказаного кримінального провадження (щодо зміни правової кваліфікації, відсутності підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_5, прийняте 29.09.2016 рішення про закриття кримінального провадження, а також про факт належного повідомлення Позивача про прийняте 29.09.2016 рішення), крім того, роз'яснено, що у разі незгоди з рішенням, прийнятим за зверненням, Позивач має право, відповідно до положень ст.16 Закону України "Про звернення громадян", оскаржити його прокурору вищого рівня або до суду (а.с.42).

03.10.2016 Позивач звернувся до Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області з листом за вхідним № 03-158-ск від 04.10.2016, в якому просив повідомити, яким чином відповідно до змісту листа від 29.09.2016 за вихідним №03/14/942502 вих.-16, його було належно повідомлено про прийняте 29.09.2016 рішення про закриття кримінального провадження та надати на зазначену поштову адресу Позивача документальне підтвердження цього факту, а також копію постанови про закриття зазначеного кримінального провадження (а.с.43).

Крім того, 03.10.2016 Позивач звернувся до Прокуратури Луганської області з листом за вхідним № 17707 від 05.10.2016, в якому вказав, що йому про прийняте 29.09.2016 рішення про закриття кримінального провадження стало відомо лише з листа Відповідача за вихідним №03/14/942502 вих.-16 від 29.09.2016, яким йому роз'яснено право на оскарження рішення, що прийняте в порядку КПК України, в іншому порядку, що передбачений Законом України "Про звернення громадян". Просив перевірити обгрунтованість прийнятого рішення у кримінальному провадженні (а.с.46).

Листом Прокуратури Луганської області №19-210-16 від 06.10.2016 вказаний лист Позивача надіслано до розгляду Сєвєродонецькій місцевій прокуратурі Луганської області вихідний №494-ск (8188) від 10.10.2016 (а.с.45).

10.10.2016 Сєвєродонецькою місцевою прокуратурою Луганської області на звернення Позивача надано відповідь за вихідним № 03/14/942587 вих. - 16, в якій зазначено, що на адресу Позивача слідчим СВ Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області спрямоване повідомлення про закінчення досудового розслідування разом з копією постанови про закриття кримінального провадження (вихідний №14386/111/36-2016 від 30.09.2016). Крім того, 03.10.2016 слідчим СВ Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області Дрьомовою О.В. під особистий підпис вручено Позивачу повідомлення про закінчення досудового розслідування та копію постанови про закриття кримінального провадження. Також Позивачу роз'яснено, що у разі незгоди з рішенням, прийнятим за його зверненням, Позивач має право, відповідно до положень ст.16 Закону України "Про звернення громадян", оскаржити його прокурору вищого рівня або до суду (а.с.44).

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2016 старшим слідчим Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області майором поліції Дрьомовою О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000332, яке 21.03.2016 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 КК України. В абзаці четвертому резолютивної частини зазначеної постанови вказано, що постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 303,304 КПК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії (а.с.48,49).

Копія постанови про закриття кримінального провадження була Позивачем отримана під особистий підпис 03.10.2016, про що свідчить копія повідомлення про закінчення досудового розслідування (а.с.50).

24.10.2016 постанова про закриття кримінального провадження від 29.09.2016 була оскаржена Позивачем до Рубіжанського міського суду Луганської області. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.10.2016 в справі № 1-кс/425/1292/16 постанову старшого слідчого Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області Дрьомової О.В. від 29.09.2016 року про закриття кримінального провадження скасовано та повернуто матеріали кримінального провадження слідчому для продовження досудового розслідування (а.с.51-53).

Перевіряючи обґрунтованість доводів Позивача щодо відсутності підстав для роз'яснення в прийнятих за його зверненнями рішеннями порядку їх оскарження з посиланням на норми Закону України "Про звернення громадян", оскільки він має статус потерпілого у кримінальному провадженні, тому всі його звернення мають розглядатися лише в порядку КПК України, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1-2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, за встановлених судом обставин, станом на 25.08.2016 - звернення Позивача з вказаними листами до органів прокуратури, він мав статус потерпілого, про що прямо вказано в витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.29).

Згідно з п. п. 2), 4) ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий, в тому числі, має право: знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про закінчення досудового розслідування; заявляти відводи та клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.2, 3 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу, в тому числі й рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті (ст.303 КПК України).

Так згідно з ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Отже, відповідно до вимог норм глави 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» передбачено виключно судовий порядок розгляду скарг потерпілого на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час проведення досудового слідства.

Як встановлено судом, Позивач звертався до органів прокуратури з листами, в яких просив надати певну інформацію щодо того, ким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, який стан виконання вказівок щодо проведення необхідних слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні, наданих Прокуратурою області, яким чином Позивача було повідомлено про прийняте 29.09.2016 рішення про закриття кримінального провадження, а також просив надати певні документи на його адресу.

Порядок розгляду таких заяв прокурором також не перебачено нормами КПК України, однак, Відповідач як орган державної влади відповідно до вимог, що передбачені частиною 2 статті 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Оскільки, як встановлено судом нормами КПК України не передбачено порядку розгляду вказаних вище звернень позивача прокурором, Відповідач мав їх розглянути відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", отже, і оскарженню рішення Відповідача за результатом розгляду звернень Позивача підлягали в порядку цього Закону.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" зверненнями громадян є викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Стаття 16 ЗУ "Про звернення громадян" встановлює, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Таким чином судом встановлено, що порядок звернень Позивача від 25.08.2016 року та 03.10.2016 року не встановлено КПК України, тому Відповідач правомірно надав відповіді на звернення в межах ЗУ "Про звернення громадян" та роз'яснив їх оскарження саме у відповідності до цього Закону.

Щодо підсудності даної справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч.2 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положення ч.1 ст.17 КАС України передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п.2) ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

За встановлених судом обставин, що Позивач фактично оскаржує рішення Відповідача, які приймалися за зверненнями Позивача, оскарження яких не передбачено нормами КПК України, суд приходить до висновку про підсудність цієї справи окружному адміністративному суду відповідно до вимог п.1) ч.2 ст.18 КАС України.

Відповідно до положень, що встановлені частинами 1-2 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як встановлено судом, право на оскарження рішення про закриття кримінального провадження роз'яснювалися Позивачеві у відповідності до вимог чинного законодавства України. Правом на оскарження рішення про закриття кримінального провадження Позивач скористався у строк та в порядку, визначеному КПК України.

Судом встановлено, що у даному випадку Відповідач не порушував прав Позивача роз'ясненням порядку оскарження прийнятих рішень за його зверненнями з посиланням на норми Закону України "Про звернення громадян", тому в задоволенні вимог Позивача слід відмовити за необгрунтованістю.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу, який не є субєктом владних повноважень, у справі не повертаються.

Керуючись ст.ст. 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні уточненого адміністративного позову ОСОБА_2 до Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області про визнання нечинними окремих положень рішення від 29.09.2016 № 03/14/942502 вих.-16 за зверненням позивача від 25.08.2016 за вхідним № 428-ск (8455) від 30.08.2016 та рішення від 10.10.2016 № 03/14/942587 вих. - 16 за зверненням позивача від 03.10.2016 за вхідним № 03-158-ск від 04.10.2016 - в частині роз'яснення порядку оскарження рішень, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", а також щодо зобов'язання надати відповідь та роз'яснити порядок оскарження рішення про закриття кримінального провадження відповідно до вимог чинного законодавства України - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 27 березня 2017 року.

Суддя В.С. Шембелян