Справа № 456/2519/15-а,2-а/456/10/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 876/88/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішень Дулібської сільської ради № 1064 від 06 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території для індивідуальної забудови на території Дулібської сільської ради», № 1078 від 06 травня 2015 року «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виділення частини земельної ділянки під проїзд та садівництва на території Дулібської сільської ради», №17 від 20.11.2015 року «Про затвердження детального плану території для індивідуальної забудови земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0365 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах населеного пункту с.Дуліби по вулиці Чупринки на території Дулібської сільської ради гр. ОСОБА_2»; про визнання незаконним рішень Дулібської сільської ради №22 від 20.11.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з метою передачі її безоплатно у власність орієнтовною площею 0,0365 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах населеного пункту с.Дуліби по вулиці Чупринки на території Дулібської сільської ради гр. ОСОБА_2», №126 від 29.12.2015 року «Про затвердження акту обстеження земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Чупринки на території Дулібської сільської ради»; скасування права власності на земельну ділянку розміром 0,0353 га кадастровий НОМЕР_1; просив також зобов'язати Дулібську сільську раду надати поштово-адресний номер земельній ділянці розміром 0,12 га, яка розташована в четвертому кварталі забудови кадастровий номер НОМЕР_2 і стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана ухвала винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам КАС України не з'ясував підстави та дату набуття третьою особою у справі ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку. Також наголошує, що судом першої інстанції 30.11.2016 року не розглянута його заява про збільшення позовних вимог, подана ним у судовому засіданні, коли винесена оскаржувана ухвала, не розглядалось також питання про надання Дулібською сільською радою поштово-адресного номера його земельній ділянці.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст. 17 КАС України).

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що оскаржувані рішення Дулібської сільської ради є актами індивідуальної дії, які вичерпали свою юридичну силу після їх реалізації, а саме, після оформлення власником земельної ділянки документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації. У зв'язку з наведеним суд зазначив, що між сторонами виник спір про право цивільне, який повинен бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд вважає такий висновок передчасним, зробленим поверхнево, без належного з'ясування предмету спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позов ОСОБА_1 містить вимоги, зокрема, про визнання протиправним і скасування рішення Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області про надання дозволу на виготовлення детального плану території для індивідуальної забудови на території Дулібської сільської ради; про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виділення частини земельної ділянки під проїзд та садівництва на території Дулібської сільської ради; про затвердження детального плану території для індивідуальної забудови земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0365 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах населеного пункту с.Дуліби по вулиці Чупринки на території Дулібської сільської ради гр. ОСОБА_2; про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з метою передачі її безоплатно у власність орієнтовною площею 0,0365 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) в межах населеного пункту с.Дуліби по вулиці Чупринки на території Дулібської сільської ради гр. ОСОБА_2; про затвердження акту обстеження земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Чупринки на території Дулібської сільської ради; про скасування права власності на земельну ділянку розміром 0,0353 га кадастровий НОМЕР_1; про зобов'язання Дулібської сільської ради надати поштово-адресний номер земельній ділянці розміром 0,12 га, яка розташована в четвертому кварталі забудови кадастровий номер НОМЕР_2 та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

При винесенні оскаржуваних рішень Дулібська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, керувалась Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 якого вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Аналізуючи зазначені позовні вимоги, можна зробити висновок, що кожна із них може бути вирішена в порядку адміністративного судочинства. Але, для того, щоб встановити, чи виникає щодо кожної із вимог спір про право цивільне, необхідно дати аналіз кожній із вимог: зокрема, встановити предмет спору по кожній із вимог, визначити характер відносин між сторонами; характеристику дій та повноважень відповідача (чи діє, як суб'єкт владних повноважень чи як рівноправний суб'єкт); чи є реалізоване те чи інше оскаржуване рішення Дулібської сільської ради.

Натомість, суд першої інстанції обмежився узагальненням предмету спору по всіх вимогах, не давши оцінку кожній окремо.

Крім того, судом першої інстанції не розглянуто заяву позивача про збільшення позовних вимог від 30.11.2016 року і не вирішено питання про прийняття їх до спільного розгляду із попередніми вимогами або про відмову у цьому.

Апеляційний суд наголошує суду першої інстанції на дотриманні вимог глави 1 Розділу І КАС України. Зокрема, статтею 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою (абз. 1 ч. 1 ст. 21 КАС України); вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч. 2 ст. 21 КАС України). Також цією нормою передбачено, що не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 3 ст. 21 КАС України).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи і ухвала винесена з грубим порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Оскільки при вирішенні питання про закриття провадження у справі судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, де має бути надана оцінка і встановлено вид судочинства для розгляду кожної із позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст..ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року у справі № 456/2519/15-а скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Р.В. Кухтей

Ухвала складена в повному обсязі 27.03.2017 року