Справа № 819/235/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/235/17

21 березня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. з участю секретаря судового засідання Ліщинської М.М., представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Відділу Держгеокадастру у м. Нікополь Дніпропетровської області

про визнання нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицькі землі» звернувся до суду з позовом до відділу Держгеокадастру м. Нікополь Дніпропетровської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в якому просить визнати нечинним та скасувати висновок відділу Держгеокадастру у м.Нікополь Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року №34/82-17 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Ухвалою суду від 07.03.2017 замінено неналежного позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Галицькі землі» на належного позивача - ОСОБА_2 (далі - Позивач).

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.01.2017 ОСОБА_2 звернулася до відділу Держгеокадастру у м. Нвкополь Дніпропетровської області із клопотанням щодо розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області. Разом з тим, за результатами розгляду даного клопотання відповідач прийняв висновок від 18 січня 2017 року №34/82-17 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2. Таке рішення відповідача представник позивача вважає безпідставним, необґрунтованим, таким що порушує права та законний інтерес ОСОБА_2 на отримання у власність земельної ділянки.

Представник позивача пояснив, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений відповідно до вимог законодавства. Звернув увагу суду на те, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, не була сформована як об'єкт цивільних прав, її неможливо було передати у власність, в користування, оренду, а тому формування земельної ділянки на яку претендує позивач необхідно проводити згідно проекту відведення земельної ділянки, а не технічної документації шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок.

З врахуванням вищенаведених доводів, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Відділу Держгеокадастру у місті Нікополь Дніпропетровської області в судове засідання не прибув, проте на адресу суду надіслав письмові заперечення на адміністративний позов.

Заперечення обґрунтовуються тим, що проект землеустрою поданий на затвердження не відповідає вимогам п.5 ст. 79 Земельного кодексу України щодо необхідності поділу раніше сформованої земельної ділянки, було зазначено доповнити проект матеріалами щодо поділу земельної ділянки, частиною якого є запроектована земельна ділянка, згідно з вимогами статті 56 Закону України «Про землеустрій». Представник відділу Держгеокадастру в м.Нікополь Дніпропетровської області вважає, що при складанні висновку відповідач прийняв рішення у відповідності до вимог чинного земельного законодавства України, а тому просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання також не прибув, проте надіслав на адресу суду письмові пояснення по справі, в яких викладена позиція яка повністю за обґрунтуваннями співпадає з позицією відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася 13.04.2016 до Головного управління Держгеокадасру у Тернопільській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району (аркуш справи 23).

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області видало наказ 25 листопада 2016 року №19-5447/14-16-СГ про надання дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району (аркуш справи 24).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицькі землі» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району (аркуш справи 13-21).

Позивач надіслала на перевірку 13.01.17 року в електронному вигляді проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду - рілля) за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області та копію клопотання щодо розгляду проекту землеустрою.

За результатами розгляду Проекту підготовлено висновок (експертом державної експертизи Кулєшовою Н.М.), скріплено його в електронній формі своїм електронним цифровим підписом, після чого 18.01.2017 року зареєстровано у системі електронного документообігу Держгеокадастру за №234/82-17.

У висновку зазначено, що проект не відповідає вимогам п. 5 ст. 79 Земельного Кодексу України щодо необхідності поділу раніше сформованої земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), зобов'язано позивача доповнити проект матеріалами щодо поділу земельної ділянки, частиною якої є запроектована земельна ділянка, згідно з вимогами ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (аркуш справи 51).

Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджений постановою Кабінету Міністрів України №580 (далі - Порядок) для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (далі - проект землеустрою) особа, яка відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про землеустрій" є розробником проекту землеустрою (далі - розробник), подає до територіального органу Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою у паперовому та електронному вигляді.

Розгляд та погодження або відмова у погодженні проектів землеустрою здійснюються працівниками територіальних органів Держгеокадастру, які вибрані за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру (пункт 8 Порядку),

Згідно ч. 4 ст.123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.186-1 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Відповідно до ч.7 ст.186-1 ЗКУ органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно ч.5,6 ст.186-1 ЗКУ органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Пунктом 8 ст.186-1 ЗКУ визначено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як зазначено вище, ч.7 ст.118 ЗК України, встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначив, що необхідно поділ раніше сформованої земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) та доповнити проект матеріалами щодо поділу земельної ділянки, частиною якої є запроектована земельна ділянка, згідно з вимогами статті 56 Закону України «Про землеустрій». З такими висновками відповідача, суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно наданих планового картографічних матеріалів Проекту земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 є сформованою, площа 15,3721 га (аркуш справи 13-21).

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 25.01.2017 право власності по земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1) ні за ким не зареєстроване (аркуш справи 52).

Судом встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) в порядку передбаченому Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не проведена, тому поділ даної земельної ділянки, як це вимагає відповідач є неможливий, оскільки право власності на земельну ділянку виникає з моменту держаної реєстрації цих прав.

Згідно з статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок погоджується у разі якщо поділ, об'єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі поділу, об'єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем, у разі поділу, об'єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт); г) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з тим, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 у відповідності до вимог чинного земельного законодавства України не була сформована, як об'єкт цивільних прав її не можливо було передати у власність, в користування чи оренду, тому формування земельної ділянки на яку претендує Позивач необхідно проводити згідно проекту відведення земельної ділянки, а не технічної документації шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр..ОСОБА_2 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району.

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права.

Оскільки, відповідач протиправним рішенням порушив права позивача, суд вважає, що поновити порушені права позивача слід шляхом визнання протиправним та скасування висновок відділу Держгеокадастру у м.Нікополь Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року №34/82-17 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що вступив стороною у справі, або якщо стороною у справі вступила його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок відділу Держгеокадастру у м.Нікополь Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року №34/82-17 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 орієнтовною площею 2,000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

3. Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відділу Держгеокадастру у м.Нікополь Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 640 грн. сплачений згідно квитанції №NOVNH53614 від 09.03.2017.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 27 березня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.