Справа № 807/1661/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1661/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивача: адвокат Курах Ю.М.

відповідача: Ердик Н.М. (довіреність від 07.12.2016 року № 05/2-1168вих16)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 березня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 27 березня 2017 року.

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Закарпатської області (далі - відповідач, Прокуратура Закарпатської області), яким просить визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 690к від 18.10.2016 року "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28.09.2016 року № 662 про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 662к від 28.09.2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; поновити ОСОБА_3 на посаді прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області; стягнути на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року; стягнути на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20000 грн.; зобов'язати Прокуратуру Закарпатської області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_3 щодо його звільнення.

В подальшому, позивачем неодноразово уточнено позовні вимоги та в останній редакції - просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 690к від 18.10.2016 року "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28.09.2016 року № 662 про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 662к від 28.09.2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; поновити ОСОБА_3 на посаді прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області; стягнути на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року; стягнути на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20000 грн.; зобов'язати Прокуратуру Закарпатської області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_3 щодо його звільнення; визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 75к від 08.02.2017 року "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28 вересня 2016 року прокуратурою Закарпатської області видано наказ № 662к про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики та застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення із займаної посади та з органів прокуратури Закарпатської області в дисциплінарному порядку на підставі п.6 ч.1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру". Датою звільнення визначено перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Позивач вважає рішення про звільнення з роботи незаконним, посилаючись на те, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність. Відтак, вищевказані накази видані не у спосіб визначений законом, є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову (лист Прокуратури Закарпатської області № 05/2-1526-16 від 13.12.2016 року), згідно яких вважає, що заявлений ОСОБА_3 позов є безпідставним та необґрунтованим, а твердження заявника про порушення відповідачем норм Кодексу законів про працю України, Інструкції про прядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури не відповідають дійсності, фактичним обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом прокурора Закарпатської області від 13.04.2016 року № 191к позивача призначено на посаду прокурора Мукачівської місцевої прокуратури.

Наказом прокурора Закарпатської області від 11.09.2016 року № 172 щодо ОСОБА_3 призначено службову перевірку, метою якої було з'ясування обставин вчинення вказаним працівником дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.09.2016 року в місті Мукачево.

За результатами службової перевірки складено висновок, який затверджено прокурором області 28.09.2016 року, із яким у встановленому порядку ознайомлено особу, стосовно якої її проведено, а копію висновку долучено до особової справи ОСОБА_3

Наказом прокурора Закарпатської області від 28.09.2016 року № 662к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Закарпатської області. Цим же наказом датою звільнення ОСОБА_3 визначено перший робочий день після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності.

Наказом прокурора Закарпатської області від 18.10.2016 року № 690к "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28 вересня 2016 року № 662к про притягнення до дисциплінарної відповідальності", внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_3 слід вважати 18 жовтня 2016 року.

Згідно наказу прокурора Закарпатської області від 08.02.2017 року № 75к "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.", втратив чинність наказ прокурора області від 18.10.2016 року № 690к, та внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_3 слід вважати 7 листопада 2016 року.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон України "Про прокуратуру"), який набрав чинності частково з 15.07.2015 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Це означає, що призначення особи на посаду прокурора і звільнення прокурора із займаної посади може відбуватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому Законом України "Про прокуратуру", який є спеціальним для цього виду правовідносин з приводу проходження публічної служби.

Стаття 51 Закону України "Про прокуратуру" встановлює загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді. Так, відповідно до пункту 9 частини 1 цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, підставою звільнення позивача із органів прокуратури стали обставини, які дали підстави розцінити дії та поведінку прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3. такими, що вчинені з грубим порушенням вимог ст.19 Закону України "Про прокуратуру" (зобов'язує прокурора додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як працівника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури), ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (зобов'язує працівника прокуратури не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс) та Присяги працівника прокуратури.

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_3, останнім прийнято Присягу працівника прокуратури 23.08.2013 року.

Присяга працівника прокуратури зобов'язує усіх працівників прокуратури неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати свої службові обов'язки, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави. Порушення Присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Складаючи Присягу, працівник прокуратури покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Згідно з ч.3 ст.48 Закону України "Про прокуратуру" за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи вчинення ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Частиною 1 статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Положеннями ст.9 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

Згідно із ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Під час проведення службового розслідування (перевірки) підлягають з'ясуванню, зокрема, обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування (перевірка), наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак кримінального правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви, причини і умов, що сприяли вчиненню порушення, роль їх безпосереднього керівника, інших посадових осіб у недопущенні порушення (п. 8 Інструкції).

У відповідності до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104, прокурором області призначено проведення службового розслідування метою якого було з'ясування обставин вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.09.2016 року в місті Мукачево.

Під час зазначеної перевірки було отримано пояснення від ОСОБА_3, які він надав 11.09.2016 року та після покращення стану здоров'я - 21.09.2016 року. Тобто, відповідачем - прокуратурою області - дотримано приписи закону щодо з'ясування обставини проступку та одержання письмового пояснення від особи, яка його вчинила. В подальшому, складено висновок, який затверджено прокурором області 28.09.2016 року, із яким у встановленому порядку ознайомлено особу, стосовно якої її проведено, а копію висновку долучено до особової справи ОСОБА_3

За результатами службової перевірки та з урахуванням обставин і тяжкості вчиненого проступку, а також набуття подією за участі ОСОБА_3 негативного суспільного резонансу і розголосу в засобах масової інформації, чим завдано шкоду авторитету органів прокуратури України, особою, уповноваженою застосовувати дисциплінарні стягнення - прокурором області прийнято рішення про застосування такого виду стягнення, передбаченого ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України, як звільнення.

Суд зауважує, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Положення ст. 46 Закону України "Про прокуратуру", ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлюють, що працівники прокуратури повинні мати необхідні ділові та високі моральні якості, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків із справедливістю та непідкупністю, бути принциповими і непримиренними до порушень закону, особисто суворо додержуватися вимог закону. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Згідно з вимогами абз. 2, 4 ч. 2 ст. 462 Закону України "Про прокуратуру" прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, у випадках порушення Присяги працівника прокуратури чи відмови від її прийняття, притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Аналіз фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів дає суду дійти висновку, що ОСОБА_3 дискредитував себе як працівника прокуратури та завдав значної шкоди авторитету органів прокуратури.

Наведене свідчить про грубе порушення прийнятої позивачем Присяги працівника прокуратури, а тому, на переконання суду, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади є співмірним із вчиненим позивачем проступком.

На переконання суду, вчинення прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 дій, які порушують Присягу працівника прокуратури, підтверджене матеріалами справи, що є підставою для застосування такого виду стягнення, як звільнення з займаної посади та органів прокуратури.

Суд спростовує доводи позивача щодо його звільнення у період тимчасової непрацездатності наступним, виходячи з наступного; згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка висвітлена в Довідці "Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби" від 01.02.2009 року, судова практика показує, що порушене право позивача може бути відновлено шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, за наявності підстав для звільнення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що наказом прокурора Закарпатської області від 18.10.2016 року № 690к "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28 вересня 2016 року № 662к про притягнення до дисциплінарної відповідальності", а в подальшому, наказом прокурора Закарпатської області від 08.02.2017 року № 75к "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.", втратив чинність наказ прокурора області від 18.10.2016 року № 690к, яким змінено дату звільнення ОСОБА_3 на 07.11.2016 року, усунуто застереження щодо звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності.

Судом відхиляються також доводи позивача щодо неправомірності його звільнення з тих підстав, що в його діях відсутні підстави для кримінальної чи адміністративної відповідальності (оскільки відсутні як вирок у кримінальній справі, так і постанова щодо притягнення його до адміністративної відповідальності), так як відсутності в діях особи складу кримінально злочину чи адміністративного правопорушення не виключає наявність в діях цієї особи підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи з наведеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_3 проведено в межах повноважень, в порядку та у спосіб, встановлений нормами діючого законодавства, з дотриманням відповідачем діючих станом на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України та Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Що стосується решти позовним вимог - поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року, зобов'язання внести виправлення до трудової книжки позивача щодо його звільнення - вони є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування наказів Прокуратури Закарпатської області від 28.09.2016 року № 662к про притягнення до дисциплінарної відповідальності, від 18.10.2016 року № 690к та від 08.02.2017 року № 75к про зміну дати звільнення позивача., та в зв'язку з відмовою в задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування наказів - відсутні підстави для задоволення вказаних позовних вимог.

Не підлягають до задоволення вимоги позовної заяви про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., оскільки, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року за № 4 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року за № 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки судом не встановлено незаконні дії чи бездіяльність відповідача - відсутні також підстави для задоволення вимог позову в цій частині.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Прокуратурою Закарпатської області доведено правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його з органів прокуратури, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржених наказів, поновлення його на службі в Прокуратурі Закарпатської області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та завданої йому моральної шкоди.

За наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 137, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_3 до Прокуратури Закарпатської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

СуддяС.І. Рейті