Справа № 826/1071/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2017 року № 826/1071/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблов Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання утриматися від вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого повідомленням від 04.01.2016 року № 22/2-29, про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969; зобов'язання утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наявність визначених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не доведено відповідачем, а доводи відповідача про нікчемність договору купівлі-продажу квартири нікчемним є безпідставними, а отже, рішення відповідача про нікчемність Договору, викладене у формі повідомлення, є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, позивач зазначає, що не дивлячись на існування судових рішень, якими встановлено дійсність договору, відповідач продовжує вчиняти дії, які перешкоджають позивачу вільно користуватися і розпоряджатися квартирою, а тому позивач вважає, що задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача утриматись від застосування наслідків нікчемності правочину дозволить у повній :мірі захистити права та охоронювані законом інтереси позивача.

Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що вказана квартира була відчужена Банком за ціною, значно нижчою за ринкову, а отже, договір купівлі-продажу квартири є нікчемним.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» 15.08.2014 р. укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969, відповідно до умов якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» (продавець) зобов'язувався передати майно - квартиру у власність ОСОБА_1 (покупець), яка зобов'язувалась прийняти вказане майно та сплатити за нього обумовлену в Договорі грошову суму.

Відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістью сторін вчинявся за 1 730 524,87 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 15.08.2014 №690939 грошові кошти в сумі 1 730 524,87 грн. були внесені на рахунок ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», призначення платежу: оплата згідно договору купівлі-продажу №2969 від 15.08.2014р.

Того ж дня між сторонами підписано акт приймання-передачі квартири до зазначеного договору.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 03.10.2014 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року № 123 розпочато процедуру виведення ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», на підставі цих рішень розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено Уповноваженою особою Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015р. по 19.03.2016р.

Уповноваженою особою Фонду рішенням від 04.01.2016 року № 22/2-29, оформленого у вигляді повідомлення, повідомлено позивача про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з підстав, передбачених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ч. 2-4ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів; 2) вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено, що отримання повідомлення про нікчемність правочинів має прямі юридичні наслідки для позивача, та зобов'язує його вчинити конкретні дії (повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами), що свідчить про те, що вказане повідомлення є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Як зазначено вище, Уповноваженою особою Фонду направлено позивачу повідомлення від 04.01.2016 року № 22/2-29 про нікчемність правочину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність договору купівлі-продажу квартири, посилаючись на наявність ознаки нікчемності правочину, передбаченого пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до умов якого правочин є нікчемним якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Проте, суд вважає вказані висновки відповідача необґрунтованими, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься висновок експерта № 1-15/06 від 15.06.2015р. за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження та за результатами рецензування «Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири №12 загальною площею 92,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АКТИВ ЕКСПЕРТ».

За результатами проведеного дослідження судовим експертом сформульовано наступні висновки: ринкова вартість квартири № 12 станом на 15 серпня 2014 року, визначена в рамках порівняльного підходу мала бути 1 731 371 грн.; звіт про незалежну оцінку ринкової вартості однокімнатної квартири, що належить на праві приватної власності ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АКТИВ ЕКСПЕРТ» з датою оцінки 11 серпня 2014 року, в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має незначні недоліки, що не ввинули на достовірність оцінки, та міг використовуватись з метою зазначеною у Звіті.

Судом враховано, що відповідно до положень п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні зсади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 ринкова вартість - вартість за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Приписами підп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Тобто, сторони при укладанні договору купівлі-продажу самостійно визначають ціну товару з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України.

При цьому в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази продажу квартири за ціною нижчою або вищою від звичайних станом на момент вчинення правочину.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 щодо визнання Договору нікчемним та визнання права власності на квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2015 р. по справі №752/4550/15-ц відмовлено ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02.09.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду залишено без змін, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2015р. відхилено касаційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду, рішення Голосіївського районного суду міста Києва та ухвалу Апеляційного суду міста Києва залишено без змін.

Таким чином, судами раніше досліджувалось питання дійсності правочину та судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу будь-яких заборон на реалізацією банком свого права власності на майно не існувало, доказів на підтвердження незаконності підстав набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру Уповноваженою особою Фонду суду не надано, так само як й не здобуто останніх в ході розгляду справи.

У вказаних судових рішеннях зроблено висновок, що договір купівлі-продажу квартири був укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та посвідчений нотаріально, а отже його не можна вважати нікчемним.

Суд наголошує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В той же час, не дивлячись на існування зазначених судових рішень, що набрали законної сили, відповідач направив позивачу оскаржуване повідомлення від 04.01.2016р.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також відповідачем не доведено, а в повідомленні від 04.01.2016 року № 22/2-29 не вказано в чому саме полягає нікчемність правочину, укладеного між банком та позивачем, крім посилання на вищезазначену статтю Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та якими доказами такі висновки підтверджуються.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що рішення Уповноваженої особи Фонду про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969 згідно п. 3 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що не дивлячись на існування судових рішень, якими встановлено дійсність договору, відповідач продовжує вчиняти дії, які перешкоджають позивачу вільно користуватися і розпоряджатися квартирою, зокрема, направляє позивачу повідомлення про нікчемність правочину.

Відповідно до положень ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги пряме ігнорування відповідачем рішень суду, що набрали законної сили і які є обов'язкові до виконання, суд вважає за необхідне для повного захисту прав позивача зобов'язати відповідача утриматись від застосування наслідків нікчемності правочину.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх часткового задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А., оформленого повідомленням від 04.01.2016 року № 22/2-29, про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну М. А. утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969.

Присудити на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов