Справа № 461/6291/16-а, 2а-461/554/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Справа № 876/10607/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, виконуючого обов'язки заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Борисова Юрія Олексійовича про скасування постанови за апеляційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, виконуючого обов'язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Ю.О. про скасування постанови у справі про порушення митних правил у справі від 16 вересня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 474 МК України, закриття провадження у справі.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Мотивуючи свою незгоду із судовим рішенням, відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про незаконність оскаржуваної постанови, так як ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 474 МК України. Так, на вимогу посадової особи органу доходів і зборів добровільно пред'явити наявні в неї особисті речі до митного контролю відмовилася, після чого автомобіль було скеровано у бокс поглибленого огляду, де в присутності водія та пасажирів було виявлено два мобільні телефони та два ноутбуки. Під час здійснення повної фізичної ідентифікації даних предметів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом згідно маркування, ОСОБА_1 перешкоджала посадовій особі митниці у звіренні даних митної декларації з виявленими в автомобілі речами та їх фотографування, що унеможливило повну перевірку заявлених відомостей та завершення митного оформлення. Інспектор правомірно та в межах виконання своїх посадових обов'язків висунув вимогу щодо здійснення фотофіксацію ІМЕІ телефонів, які перевозила через митний кордон України позивач. Посадовою особою митниці не було порушено будь-яких положень Типової технологічної схеми. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та зауваживи, що її доводи не спростовують висновків, які викладені судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно постанови 16 вересня 2016 року у справі про порушення митних правил №2742/20917/16 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 474 Митного кодексу України і накладено штраф в розмірі 1700 гривень.

Згідно вказаної постанови та протоколу про порушення митних правил №2742/20917/16 від 03.07.2016 року, ОСОБА_1 здійснила перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів у доступі до товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, а саме під час здійснення повної фізичної ідентифікації виявлених мобільних телефонів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом, згідно маркування, позивач перешкоджав посадовій особі митниці у здійсненні звірення даних митної декларації з виявленими в автомобілі речами та їх фотографування, що унеможливило повну перевірку заявлених відомостей та завершення митного контролю.

За диспозицією частини 1 статті 474 МК України відповідальність настає за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Частина 3 статті 318 Митного кодексу України встановлює виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 4 статті 318 Митного кодексу України митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №451 від 21 травня 2012 року передбачає, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Пункт 5 даної Типової схеми передбачає, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється митними органами за участю державних органів, на які відповідно до законодавства покладено функції здійснення інших видів контролю автомобільних транспортних засобів і товарів, у встановленому законодавством порядку.

Пункт 1 Типової технологічної схеми визначає, що відповідно до Митного кодексу України послідовність дій посадових осіб митних органів під час здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються ними через митний кордон України, у пунктах пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон.

Стаття 579 Митного кодексу України передбачає, що законні розпорядження та вимоги посадових осіб органів доходів і зборів, надані під час виконання ними службових обов'язків, є обов'язковими для виконання фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 553 Митного кодексу України працівникам органів доходів і зборів видаються службові посвідчення. Положення про службове посвідчення працівника органів доходів і зборів та його зразок затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом ДФС України № 207 від 23.10.2014 року «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» затверджено Інструкцію щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників органів ДФС.

Пункт 1.1. вищевказаної Інструкції передбачає, що службове посвідчення працівника органів фіскальної служби усіх рівнів є офіційним документом, який засвідчує особу працівника фіскальної служби, підтверджує її повноваження, передбачені законодавством України, та ідентифікує її власника.

Пунктом 2.5 згаданої Інструкції встановлено, що при переведенні з посади на посаду, присвоєнні чергових спеціальних звань (рангів), закінченні строку дії, зміні облікових даних працівника, наданні або скасуванні права на зберігання та носіння вогнепальної зброї посвідчення підлягає обміну.

Наказом № 545 від 04.10.2002 року «Про обов'язкове носіння форменого одягу, службових посвідчень та особистого митного забезпечення» встановлено, що носіння при виконанні службових обов'язків форменого одягу працівниками митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, яким присвоєно персональні звання, згідно з Правилами носіння форменого одягу працівниками митних органів України, затвердженими наказом Держмиткому України №46 від 02.02.1996 року, а також службових посвідчень та особистого митного забезпечення є обов'язковим.

Згідно Постанови КМУ № 751 від 18.08.2010 року «Про затвердження Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю» працівники контрольних органів і служб під час виконання службових обов'язків у пунктах пропуску, пунктах контролю повинні мати при собі службові посвідчення та представницькі картки, а інші особи, які прибувають у службових справах до пункту пропуску, пункту контролю, - спеціальну представницьку картку для тимчасового перебування.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що представник митного органу при проведенні огляду на підтвердження своїх повноважень пред'явив позивачу нечинне службове посвідчення.

Ця обставина підтверджена й у судовому засіданні.

Отже, інспектор митниці не підвердив свої повноваження при пред'явленні вимог щодо надання йому особистих речей позивачки. Твердження апелянта про те, що незважаючи на відсутність дійсного посвідчення у працівника митного органу, позивач зобов'язана була виконати вимоги такого працівника є безпідставними, адже саме посвідчення ідентифікує працівника митного органу. Відсутність такого унеможливлює ідентифікацію і відповідно не дає права особі вимагати від громадянина вчиненя певних дій, в тому числі надання матеріалних цінностей.

Наявність у особи форми встановленого зразка не засвідчує існування відповідних повноважень представника державного органу, такі підтверджуються виключно службовим посвідченням.

Отже, немає підстав стверджувати, що позивач не виконала законних вимог інспектора митниці, а тому в її діях відсутній склад правопорушення, передбачений частиною 1 статті 474 МК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визнав протиправною та скасував постанову про протигнення позивача до відповідальності.

Разом з тим, суд безпідставно задовольнив позовні вимоги про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення чи притягнення до відповідальності відносяться до компетенції органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення. Отже, суд не вправі приймати таке рішення, втручаючись таким чином у повноваження державного органу.

Отже, в цій частині позовні вимоги є небгрунтованими і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та скасувати оскаржувану постанову в частині закриття провадження у справі, прийнявши нову про задоволення позову .

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 24 листопада 2016 року у справі № 461/6291/16-а скасувати в частині закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

Р.Й. Коваль

Повний текст виготовлено 28 березня 2017 року.