Справа № 820/6002/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 820/6002/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2017р. по справі № 820/6002/16

за позовом ОСОБА_1

до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати повністю податкові повідомлення - рішення Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (правонаступником якої є Південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) від 14.06.2016 року № 21766-00, від 14.06.2016 року № 21767-00 та від 14.06.2016 року №21768-00.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року по справі №820/6002/16 та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги, визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення - рішення Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (правонаступником якої є Південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) від 14.06.2016 року № 21766-00, від 14.06.2016 року № 21767-00 та від 14.06.2016 року №21768-00.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови через неповноту дослідження доказів і неправильність застосування норм права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач є власником наступного нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1011,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, нежитлової будівлі загальною площею 468,4 кв.м. , за адресою АДРЕСА_2, нежитлової будівлі загальною площею 342 кв.м. , за адресою АДРЕСА_3

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2015 р. N 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби", реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема Нововодолазьку ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області реорганізовано шляхом приєднання до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається внесення 04.08.2016 запису про припинення юридичної особи Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській відносно позивача було винесено наступні податкові повідомлення-рішення, яким позивачу було визначено суму податкових зобов'язань за платежами - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості: від 14.06.2016 № 21766-00 на суму 5705,11 грн., від 14.06.2016 № 21767-00 на суму 4165,56 грн., від 14.06.2016 № 21768-00 на суму 12318,85 грн.

Не погодившись з вищезазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення контролюючого органу прийняті на підставі та у спосіб, передбачений законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст. 69 Закону України від 21 травня 1997 року "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Отже, з аналізу вказаних норм права вбачається, що міські ради наділені повноваженнями приймати рішення, зокрема, з питань встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, керуючись при цьому вимогами Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України).

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст. 266 ПК України "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. При цьому обов'язок із сплати податку на нерухомість покладено на платників податку, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Отже, обов'язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, покладено на позивача після набрання чинності Законом N 71-VIII від 28 грудня 2014 року, а не поширено на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015.

Колегія суддів зазначає, що приписи п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" Конституційним Судом України неконституційними не визнавались, а отже, вказана норма чинного законодавства відповідає статті 58 Конституції України.

Приписами підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Отже, питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, хоча, він і відноситься до місцевих податків, визначається ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 266.1.1. п.266.1. ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.5.1. п.266.5. ст.266 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень податкового органу), ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Нововодолазької селищної ради "Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради" на 2015 рік, прийнятому на LI сесії VI скликання визначено в межах Нововодолазької селищної ради Харківської області об'єкт оподаткування, базу оподаткування, ставку податку, порядок обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

У вищевказаному рішенні зазначено, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено у розмірі 1 відсотку розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Отже, оскільки позивач по справі є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1011,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі загальною площею 468,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_2, нежитлової будівлі загальною площею 342 кв.м., за адресою АДРЕСА_3, останній повинен був сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки загалом на суму 22189,52, у тому числі:

- по нерухомості загальною площею 1011,4 кв. м. - 12318,85 грн. ( 12,18х 1011,4);

- по нерухомості загальною площею 468,4 кв. м. - 5705,11 грн. ( 12,18 х 468,4);

- по нерухомості загальною площею 342 кв. м. - 4165,56 грн. ( 12,18 х 342).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податковий орган при ухваленні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особо зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, було доведено правомірність прийнятих ним рішень, які є предметом оскарження по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року по справі №820/6002/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2017р. по справі №820/6002/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.