Справа № 686/24478/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24478/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

23 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними щодо відмови у визнанні інвалідом війни,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними щодо відмови у визнанні інвалідом війни.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 16.01.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги та просили у її задоволенні відмовити, решта осіб у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом ІІ групи, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою до акту огляду МСЕК № 056197.

З метою отримання статусу інваліда війни та відповідного посвідчення, позивач в жовтні 2016 року звернувся до відповідача із заявою та надав відповідні документи, копії котрих наявні в матеріалах справи.

24 жовтня 2016 року листом за вих. №07-3638 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивачеві, посилаючись на те, що надані документи не містять інформації про залучення підрозділу, в якому працював позивач до формувань Цивільної оборони.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують його участь у формуваннях Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відтак відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні статусу інваліда війни.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону (ЦО) СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976р. №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975р. №90, формування ЦО, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Разом з тим, згідно із ст. 9 Закону України "Про Цивільну оборону України " - силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

За змістом ст. 11 Закону України "Про Цивільну оборону України" - невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Цивільну оборону України" - для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу саме формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Проте, судом апеляційної інстанції при дослідженні матеріалів справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо залучення позивача саме до складу формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову є передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 серпня 2015 року у справі №К/800/12449/15.

Також, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Однак, приймаючи оскаржуване рішення та стверджуючи про те, що матеріали справи містять докази залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якої обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону № 3551-XII відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними щодо відмови у визнанні інвалідом війни скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 березня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.