Справа № 758/753/17
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/753/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва як до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Верховного Суду України про заробітну плату №741 від 13.12.2016 року.

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки Верховного Суду України про заробітну плату №741 від 13.12.2016 року, з розрахунку 87% від суми місячного заробітку.

В судове засідання позивач не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просила відповідно до ст. 122 КАС України розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Петерчук Л.Р. в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. Як на підставу заперечень послалася на те, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII втратив чинність. На час звернення позивача до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії від 21.12.2016 року діє Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-V-III, яким не передбачено умови та порядок перерахування пенсії державним службовцям.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію, призначену згідно Закону України «Про державну службу» розраховану виходячи із83% від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки Верховного Суду України від 18.12.2007 року №399.

На підставі довідки Верховного Суду України від 28.09.2011 року №363 відповідачем було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії в розмірі 87% від суми заробітної плати державного службовця.

21.12.2016 року позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №644, до якої долучила довідку Верховного Суду України№741 від 13.12.2016 року.

Так, згідно довідки Верховного Суду України№741 від 13.12.2016 року, позивач дійсно працювала у Верховному Суді України на посаді головного консультанта та заробітна плата з 01.05.2016 року складається:

- посадовий оклад - 4739,00 грн.;

- надбавка за ранг (5 ранг) - 600,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 17 років) - 2369,50 грн.;

- надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (90%) 4265,10 грн.;

- премія (30%) - 1421,70 грн.;

- інші виплати (грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) * (1/12) в розмірі 2232,56 грн., а всього - 15627,86 грн. (а.с. 8).

Листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №43950/08 від 29.12.2016 року фактично відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набув чинності 01 січня 2015 року, положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» викладені у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям був визначений у п.п. 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Вказані норми права передбачали, що перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» норми і положення, які встановлювали порядок і умови перерахунку пенсії, були виключені.

З 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон №889), відповідно до ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

У свою чергу, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком, втратила чинність стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії (21.12.2016 року) Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, не передбачено права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що до даних правовідносин необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який був чинний на час їх виникнення. Часом виникнення спірних правовідносин є дата звернення позивача до пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії разом із довідкою про заробітну плату.

Враховуюче те, що ОСОБА_1 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії 21.12.2016 року (тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності новим Законом України «Про державну службу» № 889-VIII), суд приходить до висновку, що підстав для задоволення даного адміністративного позову немає.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Водночас, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР). У Рішенні № 2-рп/99 ( v002p710-99 ) від 02.1999 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії 21.12.2016 року, тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності новим Законом України «Про державну службу» №889-VIII, норми якого не містять такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати державним службовцям.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяв на час призначення пенсії. А тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-V-III, cт.ст. 6-9, 11, 69, 71, 159, 161-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г. Б. Супрун