Справа № 607/8096/16а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 876/1767/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №119 від 22.06.2016 року; зобов'язати відповідача провести з 01.12.2015 року перерахунок та виплату його пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 % від розміру її місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Тернопільської області №119 від 22.06.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції закону від 12.07.2001 року. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести з 27.01.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції закону від 12.07.2001 року, в розмірі 90 % від суми заробітної плати відповідно даних довідки прокуратури Тернопільської області про заробітну плату від 22.06.2016 року №119, без обмеження граничного розміру за виключенням суми щомісячної премії. При проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, врахувати розмір щомісячної премії, на яку нараховуються страхові внески за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, яка обчислюється за правилами п.2 та 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції закону від 12.07.2001 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла па час призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки на момент призначення пенсії позивач мав право на перерахунок пенсії у зв'язку з збільшенням посадових окладів прокурорсько-слідчих працівників, а тому відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на положення прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року є порушенням прав позивача закріплених Конституцією та законами України.

Разом з тим, аналізуючи правову природу розміру щомісячної премії, зазначеної в довідці прокуратури Тернопільської області про заробітну плату від 04.02.2016 року №7, суд першої інстанції констатує мінливий (непостійний) характер даної виплати, розмір котрого потенційно підлягає щомісячному коливанню від 10% і без верхньої межі виплати, під умовою об'єктивної оцінки роботи працівника прокуратури та його особистого внеску в загальні результати роботи установи. Відтак, оскільки позивач претендує на отримання перманентної (постійної) виплати певного сталого проценту (90%), і даний розмір виплати просить вирахувати з включенням саме суми щомісячної премії, визначної в довідці прокуратури Тернопільської області про заробітну плату від 22.06.2016 року №119, котра (сума щомісячної премії), в свою чергу, не носить перманентного (сталого) характеру, а є змінною під умовою об'єктивної оцінки роботи працівника прокуратури Тернопільської області, та його особистого внеску в загальні результати роботи установи, суд вважає, що здійснення перерахунку пенсії позивача, з урахуванням саме визначної в довідці, від 22.06.2016 року №119, суми щомісячної премії, не відповідає принципу розумності та справедливості.

А тому, на думку суду першої інстанції, при проведенні перерахунку пенсії позивачу, слід врахувати розмір щомісячної премії, на яку нараховуються страхові внески за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, яка обчислюється за правилами п.2 та 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції закону від 12.07.2001 року.

Крім того, оскільки період порушення прав позивача, перевищує той, який зазначений у ч.2 ст.99 КАС України, то пенсія ОСОБА_1 може бути перерахована лише за останні шість місяців від дня звернення до суду.

Також, не підлягають до задоволення вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії, оскільки відповідачем заперечується саме право позивача на здійснення перерахунку, а відтак дані вимоги є передчасними і можуть бути предметом судового розгляду виключно після відмови відповідача виконати рішення суду уже після здійснення самого перерахунку пенсії позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року змінити, а саме: зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р., в редакції закону від 12.07.2001 р., у розмірі 90 % від місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області від 22.06.2016р. №119, без виключення суми щомісячної премії та без обмеження граничного розміру пенсії. Виключити з резолютивної частини вказівку на необхідність врахування при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 розміру щомісячної премії, на яку нараховуються страхові внески за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, яка обчислюється за правилами п.2 та 3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в редакції закону від 12.07.2001 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що в основу проведення розрахунків для обчислення розміру місячного заробітку ОСОБА_1 та проведення перерахунку його пенсії слід брати механізм зазначений у довідці прокуратури Тернопільської області №119 від 22.06.2016р., який відповідає вимогам частин 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р., в редакції закону від 12.07.2001 р.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 10.03.2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Тернополі, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1055 «Про деякі питання функціонуванння територіальних органів Пенсійного фонду України» реорганізовано в Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111. Пенсія призначена з 10.03.2005 року у розмірі 90 % від середньомісячного заробітку.

В силу ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Положеннями ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76) внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Окрім того, 15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно з Розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., №11, ст. 71, №34, ст. 268; 2001 р., №9, ст. 38, №44, ст. 233; 2002 р., №17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., №29, ст. 233, №30, ст. 247; 2004 р., №8, ст. 66; 2005 р., №2, ст. 32, №6, ст. 132, №11, ст. 198; 2006 р., №1, ст. 18, №19 - 20, ст. 156; 2007 р., №7 - 8, ст. 66, №33, ст. 442; 2008 р., №№5 - 8, ст. 78, №48, ст. 357; 2010 р., №37, ст. 497, №№41 - 45, ст. 529; 2011 р., №23, ст. 160, №30, ст. 279; 2012 р., №12 - 13, ст. 82; 2013 р., №14, ст. 89, №21, ст. 208, №37, ст. 490, №39, ст. 517; 2014 р., №11, ст. 132, №17, ст. 593, 20 - 21, ст. 745, №22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року № 1642-VII), крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст.55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (14.07.2016 року) ч.13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно з ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відтак, вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Відтак, судом першої інстанції було невірно вирішено питання дії закону в часі, а отже суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії.

З урахуванням норм діючого законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був керуватися ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії).

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

При вирішенні спірних правовідносин апеляційним судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Валентина Никанорівна Великода проти України» від 03.06.2014 року, у якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, окрім іншого, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2 вказаного рішення Конституційний Суд України було зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ), а у рішенні від 02.03.1999 року № 2-рп/99 зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 90% від загальної місячної заробітної плати, оскільки відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

У відповідності до вимог ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи

Враховуючи визначені процесуальним законом повноваження суду апеляційної інстанції, беручи до уваги, що в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції встановлено порушення, допущені судом першої інстанції, що призвели до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції вважає необхідним вийти за межі доводів апеляційної скарги позивача і перевірити законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року у справі №607/8096/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник