Справа № 826/13957/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 лютого 2017 року справа №826/13957/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - позивач, ДПІ у Святошинському районі) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 000,00 грн.

Позивач також подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить додаткового стягнути з відповідача 25 000,00 грн. та збільшити позовні вимоги до 50 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити своїх інтересів. Розмір позовних вимог - це кількісна характеристика позовних вимог (наприклад, виражена у грошовій сумі). Уточнення позовних вимог в кожному конкретному випадку слід розглядати як зміну підстав або предмета позову чи як збільшення або зменшення обсягу позовних вимог.

Так, надане позивачем уточнення позовних вимог по своїй суті є збільшенням розміру позовних (майнових) вимог.

Відповідно до частини першої статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Разом з тим, подаючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач не додав доказів сплати судового збору, що не відповідає вимогам до позовної заяви, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України.

При цьому суд звертає увагу, що клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, про зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати позивачем не подавалось.

Таким чином, суд розглядає справу в межах первісних позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно з даними облікової картки за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість (недоїмка) перед бюджетом з транспортного податку за фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, ДПІ у Святошинському районі вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судому порядку.

Відповідач письмового заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва погоджується з позовними вимогами, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Матеріали справи підтверджують, що спірна сума заборгованості з транспортного податку виникла внаслідок визначення суми податкового зобов'язання на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі від 17 червня 2015 року №1064-17, яким відповідачу визначену суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн.

Доказів сплати суми податкового зобов'язання з транспортного податку або доказів оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення до суду не надано; тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від 28 січня 2016 року №147-16; поштове відправлення, в якому надіслано податкову вимогу, повернулось на адресу контролюючого органу за закінчення терміну зберігання.

За правилами пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Докази, які б підтверджували сплату спірної суми податкового боргу на момент вирішення спору, у справі відсутні, що є підставою для його стягнення у судового порядку.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, що позовні вимоги ДПІ у Святошинському районі є доведеними, підтверджуються необхідними доказами, та про необхідність їх задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Частина перша статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 1832 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04128, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок №0009, МФО 820019, КЕЕД 18011001, одержувач УДКС у Святошинському районі м. Києва, ідентифікаційний код 37962074) суму податкового боргу з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень нуль копійок).

3. Допустити негайне виконання постанови.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.А. Кузьменко