Справа № 347/2083/16
Суддя: Бучинський А. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року смт Верховина Справа№ 347/2083/16

Провадження № 2-а/340/18/17

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Верховина адміністративний позов ОСОБА_2 до Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірними дій відповідача щодо обмеження виплати йому пенсії по інвалідності 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2012 по 01.01.2016. Просить, зобовязати відповідача виплатити йому нараховані суми пенсії без обмеження її 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2012 по 01.01.2016 з врахуванням проведених виплат пенсії, а також нарахувати компенсацію втрати частини доходів на невиплачені суми пенсії з 01.11.2012 по 01.01.2016, та в місячний строк з дати набрання рішенням законної сили, надати звіт про виконання судового рішення.

В судовому засіданні позивач просив поновити йому строк звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки про порушення його права він дізнався 20.08.2016 із відповіді управління Пенсійного фонду України, після чого він намагався вирішити спір в адміністративному порядку звертаючись із відповідною заявою до відповідача, однак після відмови добровільно усунути допущені порушення він був змушений звернутися в суд із позовною заявою. Крім цього зазначив, що розпорядженням від 25.01.2013 року одночасно із обмеженням з 01.11.2012 розміру пенсії по інвалідності 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, йому було змінено розмір пенсії у звязку із переходом на ІІ групу інвалідності із ІІІ групи внаслідок чого не зважаючи на спірні обмеження, розмір його пенсії істотно збільшився. А тому подавши медичні документи та отримавши перераховану пенсію у збільшеному розмірі він не міг знати про обмеження його розміру пенсії.

Представник відповідача в судовому засіданні заявила про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду із адміністративним позовом відповідно до положень статей 99 та 100 КАС України. Вказала, що дійсно до 2016 року переписка між сторонами з приводу обмеження розміру пенсії позивача 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність не велася, і розпорядження від 25.01.2013 позивачу не надсилалося. Однак переконана, що позивач міг знати про таке обмеження з 01.11.2012, оскільки він постійно вів переписку та спори з Пенсійним фондом з приводу інших нарахувань в межах пенсійного забезпечення, і ніщо йому не заважало зясувати питання щодо даного обмеження розміру пенсії. Крім цього, переконана, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-329а13, безпідставним є застосування положень ст.55 Закону №2262-ХІІ, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду України. Натомість застосуванню підлягає ст. 99 КАС України, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на отримання цих сум пенсій відповідачем визнано не було, що і стало підставою звернення до суду.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із адміністративною позовною заявою через поштове відділення, яка в канцелярії суду зареєстрована 18.11.2016. У заявлених позовних вимогах просить визнати неправомірними дії відповідача щодо обмеження виплати йому пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність за період з 01.11.2012 по 01.01.2016 та зобовязати виплатити йому нараховані суми пенсії без обмеження її 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність за вказаний період з врахуванням проведених виплат пенсії, а також нарахувати компенсацію втрати частини доходів на невиплачені суми пенсії.

Таким чином вбачається, що адміністративний позов поданий до суду ОСОБА_2 після спливу шестимісячного строку, установленого Законом для звернення до адміністративного суду для захисту свого права.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, і вказані обставини визнані представником відповідача, розпорядження від 25.01.2013, яким обмежено з 01.11.2012 розмір пенсії позивача 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність йому не надсилалося та вручене не було. Крім цього, до серпня 2016 року жодної переписки між сторонами з приводу цих обставин не велося, в будь-який інший спосіб позивача про такі обмеження не повідомлялося.

Крім цього, згідно з вказаним розпорядженням від 25.01.2013, окрім обмеження пенсії позивачу збільшувався розмір самої пенсії по інвалідності у звязку із переходом з ІІІ групи інвалідності на ІІ групу інвалідності.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що оскільки після переходу з ІІІ на ІІ групу інвалідності розмір його пенсії істотно зріс, і його ніхто не повідомляв, на який конкретно розмір пенсії по інвалідності він має право, тому він не міг знати про обмеження 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

А враховуючи той факт, що про таке обмеження він дізнався лише із листа Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 18.08.2016, і після цього вживав заходів для урегулювання спору в адміністративному порядку, тому суд приходить до переконання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду за захистом свого права, у звязку із чим такий підлягає поновленню.

Одночасно суд не приймає посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-329а13, оскільки позивач не просив йому поновити строк з підстав передбачених ст.55 Закону №2262-ХІІ, і в цій частині він обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини доходів.

Керуючись ст.99, 100 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

визнати поважними причини пропуску та поновити строк звернення до адміністративного суду ОСОБА_2 із адміністративним позовом до Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо обмеження виплати йому пенсії по інвалідності 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2012 по 01.01.2016, покладення обовязку виплатити йому нараховані суми пенсії без обмеження її 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2012 по 01.01.2016 з врахуванням проведених виплат пенсії, а також нарахувати компенсацію втрати частини доходів на невиплачені суми пенсії з 01.11.2012 по 01.01.2016.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку окремо від постанови не підлягає. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду.

Суддя: А.Б. Бучинський