Справа № 813/4351/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року № 813/4351/16

о 13 год., 08 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, в складі головуючий суддя Гавдик З.В., судді Мартинюк В.Я., Гулкевич І.З. секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/4351/16 за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
до Національної поліції України, представник - не прибув
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати дії Національної поліції України щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 про порушення його конституційних прав та притягнення до дисциплінарної відповідальності - неправомірними;

- Зобов'язати Національну поліцію України розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10.10.2016 року у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України №1177 від 10.10.2004 «Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України».

Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 жовтня 2016 року позивач звернувся до Керівника (Голови) Національної поліції України ОСОБА_4 із клопотанням про притягнення до дисциплінарної відповідальності Заступника Голови Національної поліції України - ОСОБА_5, за порушення вимоги встановлених законодавством, а саме незастосування державної мови, як мови офіційного спілкування посадової особи, що в результаті порушує мовні права позивача, які захищаються законом

Листом-відповіддю за вих. №Л-1544,Л-1545/12/2/01-2016 від 17.11.2016 року Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України повідомив, що він висловлює щиру вдячність за активну громадську позицію у відстоюванні права української мови в нашій державі та наводить законодавчі норми, які, зокрема, й зобов'язують заступника Голови НП України використовувати державну мову.

Позивач вважає, що відповідачем не належно розглянуто його клопотання, адже у своїй відповіді Національна поліція України не надала відповіді на запитання (вимоги) поставлені позивачем в прохальній частині клопотання. Окрім того, Національна поліція України не вчинила жодних дій щодо усунення вказаних позивачем порушень, норм чинного законодавства та не повідомила про відсутність таких порушень.

Також, позивач у своїх додаткових поясненнях зазначає, що 01.02.2017 року він отримав додаткову (таку, про яку додатково не клопотав у Нацполіції) відповідь про те, що у Національній поліції України розглянуто його клопотання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника Голови Національної поліції України - керівника патрульної поліції ОСОБА_5 за порушення вимог, установлених законодавством, щодо застосування державної мови під час офіційного спілкування.

Із відповіді Нацполіції (вих. №725/05/12/2017 від 23.01.2017 року) вказано, що факти, наведені у клопотанні позивача, знайшли своє часткове підтвердження. А також повідомлено, що з ОСОБА_5 проведено бесіду.

Зважаючи на те, що факти наведені в клопотанні позивача підтвердилися, а висновки, зроблені у додатковій відповіді Нацполіції не знаходять свого відображення у Законі України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», позивач вважає, що клопотання є неналежно розглянуте, а до його розгляду не застосовано норми законодавства, що підлягали застосуванню у разі підтвердження фактів наведених у клопотанні про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі не подав, про наявність поважних причин неприбуття суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

10.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Керівника Національної поліції України ОСОБА_4 з клопотанням про притягнення до дисциплінарної (службової) відповідальності.

У вказаному клопотанні позивач зазначив, що у зв'язку із систематичним порушенням чинного законодавства України заступником Голови Національної поліції ОСОБА_5, а саме:

- статті 10 Конституції України, - державною мовою в Україні є державна мова;

- Рішення Конституційного суду від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99,- Таким чином, положення Конституції України зобов'язують застосовувати державну - українську мову як мову офіційного спілкування посадових і службових осіб при виконанні ними службових обов'язків, в роботі і в діловодстві тощо органів державної влади, представницького та інших органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування;

- ч. 1, 2 ст.6, Закону України «Про засади державної мовної політики»,- Державною мовою України є українська мова. 2. Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади;

- ч. 1 ст. 3 Закону України «Про національну поліцію», - У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України;

- п.1, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію»,- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 3)поважати і не порушувати прав і свобод людини;

- ч. 1 ст. 49 Закону України «Про національну поліцію», - На службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України…які володіють державною мовою;

- ст. 2, пп.1, 3, 4 п.1 ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»,- Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни;

- пп.1, 3, 4 п.1 ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», - дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики;

а також проявом неповаги до громадян України, що було помічено, в тому числі, засобами масової інформації, та просив:

1. Притягнути до дисциплінарної (службової) відповідальності заступника Голови НП України ОСОБА_5 за порушення вимог встановлених законодавством, а саме незастосування державної мови як мови офіційного спілкування посадової особи, а також порушення службової етики та присяги (щодо ігнорування прохань та вимог спілкуватися державною мовою з громадянами України).

2. Про виконану роботу повідомити позивача у встановлений законодавством термін.

17.11.2017 року т.в.о. начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України надано відповідь № Л-1544,Л-1545/12/2/01-2016 «Про розгляд клопотання», про те, що поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію»).

23.01.2017 року за вих. № 725/05/12-2017 т.в.о. Голови Національної поліції України надано відповідь позивачу про те, що у Національній поліції України розглянуто клопотання позивача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника Голови Національної поліції України - керівника патрульної поліції ОСОБА_5 за порушення вимог, установлених законодавством, щодо застосування державної мови під час офіційного спілкування.

Під час перевірки, факти, наведені позивачем в клопотанні, знайшли своє часткове підтвердження.

Повідомлено позивача, що з ОСОБА_5 проведено бесіду щодо обов'язкового дотримання ним в офіційному спілкуванні вимог, установлених засадами державної мовної політики, Правил етичної поведінки поліцейських та Присяги працівника поліції, а також неприпустимість порушення службової дисципліни в подальшому.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про звернення громадян», Положенням про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року № 1177, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно преамбули Закону України «Про звернення громадян», закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно ст.1 цього ж Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно ч. 3 ст. 3 цього ж Закону, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно ч. 4 ст. 3 цього ж Закону, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 4 цього ж Закону, До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 5 цього ж Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 цього ж Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 20 цього ж Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно п. 1.3 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року № 1177, громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно абз. 1-9 п. 2.1 цього ж Положення, звернення від громадян надходять до органів внутрішніх справ у вигляді листів (поштою) та під час їх особистого прийому посадовими особами (усні й письмові).

Усні звернення громадян безпосередньо розглядаються, а порушені в них питання, по можливості, вирішуються посадовими особами органів внутрішніх справ під час особистого прийому громадян, який проводиться згідно із затвердженим графіком.

Про результати розгляду звернення громадянинові повідомляється письмово або усно за його бажанням.

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів внутрішніх справ або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Після первинного розгляду звернень громадян керівництвом органу внутрішніх справ працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії) (далі - підрозділ документального забезпечення):

вносить до журналу або електронно-реєстраційної картки персонального комп'ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Згідно п. 4.1 цього ж Положення, керівники органів внутрішніх справ та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов'язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників органів внутрішніх справ на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об'єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з'ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству.

Згідно п. 4.3 цього ж Положення, за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання

Згідно п. 4.4 цього ж Положення, рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Згідно п. 4.6 цього ж Положення, звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Згідно п. 4.6 цього ж Положення, відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті органом внутрішніх справ, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

Згідно п. 7.4 цього ж Положення, за кожною скаргою, в якій громадяни порушують питання про наявність порушень чи недоліків у роботі органів внутрішніх справ або скаржаться на дії працівників ОВС, проводиться ретельна перевірка викладених фактів органом внутрішніх справ, до якого звернувся громадянин. За результатами перевірки надаються матеріали керівникові органу внутрішніх справ або його заступникам, в яких зазначається, підтвердились чи ні наведені відомості (факти) і які заходи вжиті для усунення виявлених порушень чи недоліків та притягнення до відповідальності винних осіб.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова або усна відповідь (за його бажанням).

Згідно п. 7.5 цього ж Положення, рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу внутрішніх справ (або його заступник), у провадженні якого перебуває скарга.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Судом враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду клопотання позивача про порушення його конституційних прав та притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки за юридичною природою дії - це певна форма поведінки особи, пов'язана з виконанням нею дій, які вона має вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків згідно з чинним законодавством України.

В даному випадку, правова поведінка відповідача щодо розгляду клопотання позивача характеризується відхиленням, яке полягає в тому, що відповідач не надає жодної відповіді по суті згаданого звернення позивача. Тобто відповідач при розгляді клопотання позивача допустив неналежний його розгляд, що не узгоджується із вищевказаними вимогами законодавства.

Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Із врахуванням вказаних висновків суду, також підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов'язання відповідача Національну поліцію України розглянути клопотання позивача згідно вимог Закону України «Про звернення громадян» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1177 від 10.10.2004 «Про затвердження Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України», оскільки відповідач в межах своїх повноважень зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відтак, в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення представника відповідача в судових засіданнях.

Судом не надається оцінка відповіді т.в.о. Голови Національної поліції України від 23.01.2017 року № 725/05/13-2017 року, оскільки така надана вже після відкриття провадження у даній справі, а предметом судової діяльності є спір (спірні правовідносини), що виникли до відкриття провадження у справі. Відповідно щодо правовідносин, які на момент відкриття провадження у справі не існували суд не має права ухвалювати рішення.

Суд вирішує спір на основі закону, який діяв на момент порушення прав позивача, тому, встановивши протиправність дій суб'єкта владних повноважень, суд застосовує спосіб захисту відповідно до матеріального закону, чинного на момент виникнення спірності у правовідносинах.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 49, 71, 79, 160, 165 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 10.10.2016 року про порушення його конституційних прав та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

3. Зобов'язати Національну поліції України розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10.10.2016 року у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1177 від 10.10.2004 «Про затвердження Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України»

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 551,21 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 24.03.2017 року.

Головуючий суддя Гавдик З.В.

Суддя Мартинюк В.Я.

Суддя Гулкевич І.З.