Справа № 820/12163/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 березня 2017 р. № 820/12163/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Малихіної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування"
до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.10.2015р., про застосування до позивача штрафу у розмірі 157870,61 грн. за період з 23.07.2013р. по 23.07.2015р., за період з 21.07.2015р. по 23.07.2015р. у розмірі 22057,58 грн. та нарахування пені в розмірі 327655,38 грн., визнати його незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає оскаржуване в даній справі рішення контролюючого органу незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує права позивача.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач - Державне підприємство "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування", зареєстрований як суб'єкт господарювання - юридична особа, код ЄДРПОУ - 00212630. Як платник податків та зборів перебуває на обліку в Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, правонаступником якого є відповідач, 13.10.2015р. було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 9).

Згідно вказаного рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 157870,61 грн. за період з 23.07.2013р. по 23.07.2015р., а також в розмірі 22057,58 грн. за період з 21.01.2015р. по 23.07.2015р. та нараховано пеню в розмірі 327655,38 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. За наслідками розгляду скарги позивача вказане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені залишено без змін.

Не погодившись з рішенням, прийнятим за наслідками розгляду скарги, позивач оскаржив рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені в судовому порядку.

Судом встановлено, що приймаючи спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, відповідач виходив з того, що згідно інформації по обліковій картці позивача з єдиного соціального внеску (станом на 30.09.2013р.) він має недоїмку (борг) в сумі 325 276,48 грн. (основний платіж), в тому числі : по звіту за червень 2013 року у сумі 103411,23 грн. по строку сплати 22.07.2013 - погашено платником у період з 01.10.2013 по 05.12.2013; в звіту за липень 2013 року (вх. № 48692 від 12.08.2013) у сумі 121 086,36 грн. по строку сплати 20.08.2013р.- погашено платником у період з 05.12.13 по 30.01.2014; по звіту за серпень 2013 року (вх. № 54922 від 18.09.2013) у сумі 100 778,89 грн. по строку сплати 20.09.2013р. погашено платником у період з 30.01.2014р. по 26.03.2014р.

Крім того, відповідачем було враховано, що позивач в період з 22.10.2013р. по 23.07.2015р. в порушення частини 8 статті 9 Закону № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачував з порушенням строків, а саме: самостійно задекларована сума єдиного внеску по звіту за вересень 2013 року (звіт від 16.10.2013р. № ) по строку сплати 21.10.2013р. у розмірі 107 489,72 грн. погашено платником період з 26.03.2014р. по 30.04.2014р.; за жовтень 2013 року (звіт від 14.11.2013р. № ) по строку сплати 20.11.2013р. у розмірі 99 696,04 грн. погашено платником в період з 30.04.2014р. по 17.07.2014р.; за листопад 2013 року (звіт від 17.12.2013 № ) по строку сплати 20.12.2013р. у розмірі 95 920,38 грн. погашено платником 17.07.2014р.; за грудень 2013 року (звіт від 16.01.2014 № ) по строку сплати 20.01.2014р. у розмірі 88 315,0 грн. погашено платником 17.07.2014; за січень 2014 року (звіт від 22.02.2014 № ) по строку сплати 20.02.2014р. у розмірі 89 904,52 грн. погашено платником в період з 17.07.2014р. по 26.09.2014.р; за лютий 2014 року (звіт від 18.03.2014р. № ) по строку сплати 20.03.2014р. у розмірі 105 100,01 грн. погашено платником в період з 26.09.2014р. по 13.10.2014р.; за березень 2014 року (звіт від 16.04.2014 № ) по строку сплати 22.04.2014 у розмірі 110 103,54 грн. погашено платником в період з 13.10.2014р. по 24.10.2014р.; за квітень 2014 року (звіт від 19.05.2014 № ) по строку сплати 20.05.2014р. у розмірі 84 745,36 грн. погашено платником в період з 24.10.2014р. по 27.10.2014р. ; за травень 2014 року (звіт від 17.06.2014 № ) по строку сплати 20.06.2014р. у розмірі 77 656,21 грн. погашено платником в період з 27.10.2014р. по 25.05.2015р.; за червень 2014 року (звіт від 21.07.2014р. № ) по строку сплати 21.07.2014р. у розмірі 86 400, 07 грн. погашена платником в період з 25.05.2015р. по 19.06.2015р.; за липень 2015 року (звіт від 19.08.2014р. № ) по строку сплати 20.08.2014 у розмірі 72 642,38 грн. погашено платником в період з 19.06.2015р. по 03.07.2015р.; за серпень 2014 року (звіт від 15.09.2014р. № ) по строку сплати 22.09.2014р. у розмірі 63 348,31 грн. погашено платником 03.07.2015р.; за вересень 2014 року (звіт від 15.10.2014 № ) по строку сплати 20.10.2014р.у розмірі 57 626,79 грн. погашена платником 03.07.2015р.; за жовтень 2014 року (звіт від 13.11.2014 № ) по строку сплати 20.11.2014р. у розмірі 57 565,65 грн. погашено платником 03.07.2015р.; за листопад 2014 року (звіт від 15.12.2014р. № ) по строку сплати 22.12.2014р. у розмірі 56 914,30 грн. погашено платником 03.07.2015; за грудень 2014 року (звіт від 14.01.2015 № ) по строку сплати 20.01.2015р. у розмірі 68 143,14 грн. погашено платником 03.07.2015р.; за січень 2015 року (звіт від 19.02.2014р. № ) по строку сплати 20.02.2015р. у розмірі 42 144,76 грн. погашено платником в період з 03.07.2015р. по 23.07.2015р.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій у загальній сумі 179928,19 грн. та нарахуванню пені у сумі 327 655,38 грн., відповідач посилався на положення пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за яким платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору або інших умовах та відповідно до розділу 4 п. 4.1 та 4.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 455 нараховують єдиний соціальний внесок на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів та сплачуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати і використання, а також від того чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

В зв'язку із встановленим обставинами справи суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. N 2464-VI.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Суд зауважує, що посилання відповідача на відповідну нормативу базу є цілком обґрунтованим, проте в даній справі слід враховувати також положення пункту 1 розділу ІІІ Розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 499 від 20.04.2015 р. (надалі - Інструкція № 449), за яким єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону для платників, зазначених у підпункті 1 пункту

1 розділу II цієї Інструкції, щодо кожної застрахованої особи у таких розмірах: 1) у відсотках

від суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску з урахуванням видів їх економічної діяльності (крім платників, зазначених у підпунктах 1та 3 цього пункту-та пунктах 11 - 13 цього розділу).

Тобто визначальним чинником для обчислення та сплати єдиного внеску підприємством є факт нарахування та виплати заробітної плати його працівникам.

Однак, в оскаржувані періоди підприємство позивача не мало достатньо прибутку та обігових коштів для виплати заробітної плати, що підтверджується відомостями статистичними звітами з праці за формою 1-ПВ, а відтак не мало фактичних можливостей для сплати єдиного внеску.

За приписом п. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" (із змінами та доповненнями) своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

За приписами ч. 2 п. 2 розділу IV, п. 1 розділу VII Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску та застосовує до такого платника штрафні санкції (штрафи та пеня) у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. З ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункту 8 розділу VI Інструкції № 449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Проте оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а також надані відповідачем розрахунки свідчать про порушення з боку відповідача зазначеного порядку зарахування сплачуваних платником податків грошових коштів.

Зокрема, незважаючи на факт несвоєчасної сплати сум єдиного внеску позивач у період, зазначений в оскаржуваному рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені постійно здійснював перерахування зі сплати єдиного внеску. Спираючись на положення зазначеного пункту 8 розділу VI Інструкції № 449 такі кошти мали бути зараховані відповідачем відповідно до вказаного порядку. Винесення ж відповідачем оскаржуваного рішення при постійному надходженні грошових коштів від позивача є вчиненням подвійного оподаткування та накладенням штрафних санкцій за одне й те саме правопорушення.

При цьому постійне перерахування позивачем коштів зі сплати недоїмки, штрафу, пені за єдиним соціальним внеском відповідачем не заперечується. Протягом усього часу, що охоплюється періодом, зазначеним в оскаржуваному рішенні, відповідачем не було винесено жодного податкового рішення про стягнення з позивача штрафів, пені за цей період. Адже, відповідно до абз. 2 п. 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилася сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Отже позивач, здійснюючи постійне перерахування грошових коштів не лише погашав несплачену недоїмку, а також відповідно до встановленого порядку погашав суми штрафі та пені в порядку календарної черговості їх виникнення, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного в даній справі рішення враховано не було.

Зокрема, як встановлено з банківських виписок та платіжних доручень, наданих позивачем до матеріалів адміністративної справи, ним сплачувались грошові кошти за призначенням "єдиний соціальний внесок" за період з 2013-2015 рік. (а.с.2-59 том 2 ).

За таких обставин, беручи до уваги приписи ч.6 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", перераховані позивачем кошти мали зараховуватися як в погашення встановлених законом платежів, так і в погашення суми несплаченої неустойки, штрафу та пені.

Проте вказані кошти зараховувалися контролюючим органом з порушенням порядку черговості, передбаченого положенням ч.6 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пункту 8 розділу ІV Інструкції №499.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позовної заяви, з огляду на що суд виходить з приписів ч. 1 ст. 71 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Надані позивачем до суду копії банківських виписок про перерахування ним сум єдиного внеску в повному обсязі підтверджують його правову позицію та вимоги позовної заяви, а також узгоджуються з положеннями нормативних актів, наведених судом вище.

Суд зазначає, що зазначені докази вказують на необґрунтованість та незаконність оскаржуваного в даній справі рішення, позаяк доказів на підтвердження його обґрунтованості та законності з боку відповідача до суду надано не було.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Скасувати рішення державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.10.2015, про застосування до ДП "УКРДІПРОВАЖМАШ" штрафу у розмірі 157870,61 грн. за пері од з 23.07.2013 р. по 23.07.2015 р., за період з 21.07.2015 р. по 23.07.2015 р. у розмірі 22057,58 грн. та нарахування пені у розмірі 327655,38 грн.

Стягнути на користь Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" (місцезнаходження: 61068, м.Харків, пр-т Московський, буд.151, код ЄДРПОУ - 00212630) судовий збір у розмірі 7613 (сім тисяч шістсот тринадцять) грн. 75 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002, м.Харків, вул. Чернишевська, буд.41, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 07 березня 2017 року.

Суддя О.В. Панченко