Справа № 806/1861/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Житомир справа № 806/1861/16

категорія 8.3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Кривенко Л.М.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування рішення про застосування фінансової санкції № від 06.09.2016 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати неправомірними дії Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області по винесенню податкового повідомлення рішення за продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі та скасувати рішення про застосування фінансової санкції за № від 06.09.2016 у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податковим органом податкове повідомлення - рішення форми "С" від 06.09.2016 винесене з грубим порушенням Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів".

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.16).

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_2 - продавець магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" та ОСОБА_3- покупець.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та заперечення представника відповідача, враховуючи покази свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положення ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Коростенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області. Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює підприємницьку діяльність в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

18 травня 2016 року працівниками Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою АДРЕСА_1, який належить ФОП ОСОБА_1, було виявлено факт продажу неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 пляшки пива "Жигулі барне фірмове" ємністю 0,5 л., про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.18). Зазначений протокол було надано для ознайомлення та підписаний продавцем ОСОБА_2 (а.с. 18). Одночасно старшим інспектором відділу молодіжної превенції Коростенського ВП ГУ НП у Житомирській області старшим лейтенантом поліції Яценко Ольгою Василівною була опитана ОСОБА_2

З пояснень наданих ОСОБА_2 працівнику поліції вбачається, що вона була зайнята і тому не перевірила документ, підтверджуючий особу, а взяла до уваги зовнішній вигляд (а.с.19).

Проте допитана у судовому засіданні 07.12.2016 в якості свідка ОСОБА_2 - продавець магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" - надала суду зовсім інші пояснення. Зокрема, пояснила, що ОСОБА_3 зайшов до магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" зі своєю пляшкою пива і попросив вибити на неї чек. На запитання суду, як вона могла вибити фіскальний чек на товар, який не належить магазину, пояснила, що злякалася, бо ОСОБА_3 зайшов до магазину з поліцейськими. Суд критично ставиться до повідомлення продавця ОСОБА_2 про видачу фіскального чека на товар, принесений покупцем, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку ( п.1, 12 ст.3 Закону).

Статтею 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. N 854 затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями (далі - Правила), які поширюються на всіх суб'єктів господарської діяльності на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства. Зокрема, у документах, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої, повинні зазначатися реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про відповідність.

Суб'єкту господарської діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що видавши фіскальний чек на алкогольний напій, зокрема, пиво "Жигулі барне фірмове" ємністю 0,5 л, продавець тим самим підтвердила факт продажу вказаного товару (а.с. 21).

Частиною 4 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Допитаний в судовому засіданні 23.03.2017 року в якості свідка, що викликаний з ініціативи суду, ОСОБА_3 пояснив суду, що дійсно 18 травня 2016 року зайшов у магазин купити пиво. Касир не запитала його вік та не запропонувала надати документи, підтверджуючи його особу. Вийшовши з магазину з пляшкою пива, до нього підійшли поліцейські, запропонували надати документ, який посвідчує особу - для встановлення віку, після чого всі разом зайшли до магазину для з'ясування обставин справи.

В судовому засіданні представником податкового органу були надані фото для огляду з місця події 18.05.2016 року. Свідок ОСОБА_3 упізнав продавця, яка продала йому пиво. Зазначив, що добре запам'ятав події того дня, оскільки ніколи раніше не брав участі у такого роду перевірці.

Репліка позивача, що свідок ОСОБА_3 дає пояснення під тиском, судом до уваги не приймається, оскільки свідок був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність і дає пояснення добровільно.

Відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Отже, відповідачем здійснено визначені чинним законодавством України дії, що передбачені при виявленні адміністративного правопорушення.

02 червня 2016 року на підставі протоколу на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коростенської міської ради винесено постанову про адміністративне правопорушення №30, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Статтею 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

За приписами ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Отже, при винесенні Постанови №30, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Коростенської міської ради діяла в межах своїх повноважень.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 оскаржувала постанову про адміністративне правопорушення №30 до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 06 вересня 2016 року у справі №279/3138/16-а, позов ОСОБА_2 задоволено частково, постанову адміністративної комісії при виконкомі Коростенської міської ради від 02.06.2016 №30 визнано протиправною та скасовано (а.с 9-10).

Дослідивши дане рішення, суд зазначає, що постанову адміністративної комісії при виконкомі Коростенської міської ради від 02.06.2016 №30 визнано протиправною та скасовано у зв'язку з тим, що представником адміністративної комісії при виконкомі Коростенської міської ради не доведено правомірність свого рішення, не були з'ясовані обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що передбачені ст.280 КУпАП, однак варто зазначити, що самі обставини і факти продажу неповнолітньому алкоголю Коростенським міськрайонним судом не досліджувалося.

Обмеження щодо продажу особам, які не досягли 18 років, зокрема алкогольних напоїв встановлено у ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР). Відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до абз. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За порушення вимог ст. 15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання, відповідно до абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є зокрема матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, крім адміністративної відповідальності за порушення правил торгівлі алкогольними виробами відповідно до ст. 156 КУпАП, до суб'єктів господарювання, які допустили порушення обмежень, встановлених у ст.15-3 Закону №481/95-ВР, застосовуються також фінансові санкції. Для накладення на суб'єкта господарювання фінансових санкцій на підставі абз.10 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР необхідно встановити факт реалізації, в даному випадку, алкогольного напою, особі, яка не досягла 18 років.

Під час розгляду справи встановлено, що факт продажу алкогольного напою, якій не виповнилось 18 років, мав місце.

За таких обставин у відповідача були передбачені законодавством підстави для прийняття оскарженого рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування рішення про застосування фінансової санкції № від 06.09.2016 р - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 27 березня 2017 р.