Справа № 2а-2185/12/0970
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Київ К/800/15641/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого Приходько І.В.

суддів Бухтіярової І.О.

Веденяпіна О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 р.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2015 р.

у справі № 2а-2185/12/0970

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Держаної податкової служби

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) подано до суду позов до Калуської об?єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Держаної податкової служби (далі - відповідач, Калуська ОДПІ) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № 000189172 та № 000190172 від 17.07.2012 р., якими йому за 2011 рік збільшені суми грошових зобов'язань зі сплати земельного податку в розмірі 9 604,45 грн. та орендної плати за землю в розмірі 1 405,68 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2015 р., позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № 000189172 від 10.07.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати земельного податку в розмірі 9604,45 грн. та № 000190172 від 10.07.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати орендної плати за землю в розмірі 1 405,68 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач своїм процесуальним правом не скористався, заперечень на касаційну скаргу не надав, що не перешкоджає розгляду її по суті.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено акт № 728/17-2/НОМЕР_1 від 19.06.2012 р.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення пункту 271.1 ст. 271, ст.. 286, 287 Податкового кодексу України за період квітень-грудень 2011 року внаслідок чого занижено суми земельного податку обрахованого та сплаченого за земельну ділянку площею 0,38 га, розташованої в АДРЕСА_1, в розмірі 8 228,97 грн. та ст. 286 -289 Податкового кодексу України внаслідок чого допущено заниження суми орендної плати за земельну ділянку комунальної власності площею 0,0108 га, що знаходиться в АДРЕСА_2, в розмірі 1 165,06 грн.

На підставі акта перевірки 10.07.2012 р. прийнято податкові повідомлення-рішення: № 000189172, яким збільшено суми грошового зобов'язання з земельного податку в розмірі 9 604,45 грн, у тому числі 8 228,97 грн. за основним платежем та 1 374,48 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № 000190172, яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 1 405, 68 грн., у тому числі 1 165,06 грн. за основним платежем та 240,68 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податковим органом, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в користуванні у позивача перебувають три земельні ділянки, а саме: на підставі договору тимчасового довготермінового користування землею за № 16 від 14.02.2000 р. - земельна ділянка для розміщення гаражу-складу в АДРЕСА_1, площею 0,38 га, що є об'єктом оподаткування земельним податком; на підставі договору оренди земельної ділянки за № 6 від 20.10.2006 р. - земельна ділянка для будівництва дво-триповерхової будівлі з влаштуванням торгово-побутових та житлових приміщень в АДРЕСА_2, площею 0,03 га, що є об'єктом орендної плати; на підставі договору оренди земельної ділянки за №85 від 18.04.2005 р. - земельна ділянка для будівництва дво-триповерхової будівлі з влаштуванням торгово-побутових та житлових приміщень в АДРЕСА_2, площею 0,0108 га, що є об'єктом орендної плати.

25.01.2011 р. позивачем подано відповідачу податковий розрахунок земельного податку на 2011 рік, яким задекларовано до сплати 1 0128,25 грн податку та податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2011 рік, якою задекларовано 1 800,75 грн. орендної плати.

Податкові зобов'язання із земельного податку та орендної плати за земельні ділянки комунальної власності позивачем визначені відповідно до витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельних ділянок, виданих відділом земельних ресурсів у місті Калуші на підставі рішення ХХІХ сесії Калуської міської ради від 28.02.2008 р. за № 518 «Про затвердження розмірів орендної плати за землю в м. Калуші».

Визначені податкові зобов'язання по земельному податку та орендній платі за землі комунальної власності за 2011рік у вищевказаних податковій декларації та податковому розрахунку, позивачем виконано в повному обсязі, а самостійно задекларовані суми сплачено.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

База оподаткування визначена статтею 271 Податкового кодексу України, відповідно до якої базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1.1); площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (підпункт 271.1.2).

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі - орендна плата) - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України);

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України);

- може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (підпункт 288.5.3 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 13 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі», зі змінами та доповненнями, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону).

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель», із змінами та доповненнями, відповідно до абзацу п'ятого статті 5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема для визначення розміру земельного податку та орендної плати.

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 Закону).

Відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», зі змінами та доповненнями, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент подання позивачем податкового розрахунку земельного податку на 2011 рік та податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2011 рік затвердження нової нормативної грошової оцінки землі Калуською міською радою не здійснювалося, цільове призначення земельних ділянок не змінювалось.

З огляду на встановлене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що застосування податковим органом для визначення зобов'язань позивача зі сплати земельного податку та орендної плати за землі комунальної власності за 2011 рік інших величин нормативної грошової оцінки земель, ніж ті, що були затвердженні Калуською міською радою за № 518 від 28.02.2008 року та були чинними на момент подання позивачем податкової декларації та податкового розрахунку, є протиправним.

Недотримання позивачем інших вимог законодавства при визначенні розміру земельного податку та орендної плати за землю за 2011 рік відповідачем не встановлено.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя І.В.Приходько

Судді І.О.Бухтіярова

О.А.Веденяпін