Справа № 2а-237/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"16" березня 2017 р. м. Київ К/800/9540/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЗаїки М.М.,
Черпака Ю.К.,
секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про роз'яснення ухвал Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року та від 11 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Національного університету оборони України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно.

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Національного університету оборони України щодо не виплати грошової компенсації за не отримане речове майно та стягнення цієї компенсації з відповідача на користь позивачів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Національного університету оборони України щодо невиплати ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошової компенсації замість неотриманого речового майна. Стягнуто з Національного університету оборони України на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію замість неотриманого речового майна в сумі 6255,82 грн, на користь ОСОБА_6 - 7734,08 грн, на користь ОСОБА_7 - 7978,20 грн, на користь ОСОБА_8 - 4074,91 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивачів судові витрати.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року закінчено підготовку до касаційного розгляду справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Національного університету оборони України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, а справу призначено в порядку письмового провадження на 11 грудня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року та постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно до 11 березня 2000 року, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Також скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно після 11 березня 2000 року, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року в цій частині залишено в силі.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся із заявою про роз'яснення ухвал Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року та від 11 грудня 2014 року, посилаючись на те, що представник позивачів просив здійснити розгляд справи за їх участю, проте справу розглянуто в порядку письмового провадження. Крім того, судове рішення від 11 грудня 2014 року є незрозумілим в мотивувальній частині щодо моменту звернення позивачів за отримання грошової компенсації замість речового майна, а тому просить роз'яснити: в якому рішенні суду першої інстанції встановлено, що позивачі звернулися за компенсацією після звільнення в запас; чи має право відповідач проводити такі виплати після виключення військовослужбовців зі списків особового складу; чому суд касаційної інстанції розглянув позовні вимоги, що не були заявлені представником позивачів в суді першої інстанції; чи дійсно позивачі звернулися до суду, не порушуючи питання про поновлення строку звернення до суду та чи поширювались норми частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на спірні правовідносини у 2010 році.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту; подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи із змісту вказаної статті, роз'яснено може бути незрозуміле рішення суду у разі, коли внаслідок неясності резолютивної частини рішення його не можливо виконати примусово або є імовірність неправильного його виконання.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року, підготовку до касаційного розгляду справи закінчено, а справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Така ухвала не є судовим рішенням, яким вирішується спір по суті та не може бути предметом примусового виконання.

Із змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року видно, що суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації до 11 березня 2000 року і справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції, а в частині позовних вимог про стягнення цієї компенсації після 11 березня 2000 року скасував рішення апеляційного суду, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, яким в цій частині позову відмовлено.

Цією ухвалою не вирішувався спір і вона не потребує виконання, в тому числі, примусового.

За таких обставин, ухвали суду касаційної інстанції роз'ясненню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 170 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у роз'ясненні ухвал Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року та від 11 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді М.М. Заїка
Ю.К. Черпак