Справа № 496/2309/16-а
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/2309/16-а
Провадження № 2-а/496/50/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Рівному, інспектора роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядового поліції Сявич Павла Валентиновича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора роти 2 Батальйону УПП у м. Рівному рядового поліції Сявича П.Г. щодо зупинки, затримання водія і складення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно нього протиправним, а також скасувати постанову серія ПС2 № 762319 від 07.06.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2016 року приблизно о 12.30 год. він, керуючи автомобілем Ленд Ровер реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп, був зупинений інспектором ДАІ. Зі слів інспектора йому стало відомо, що йде відпрацювання «тихоходів» (автомобілів, що рухаються в лівій смузі), при цьому він повідомив, що нічого не порушував, вважає зупинку незаконною. Після цього інспектор ДАІ поставив йому ряд запитань з приводу наявності в автомобілі аптечки, вогнегасника, жилетів, знаків аварійної зупинки, які він йому продемонстрував, повідомивши, що запізнюється з родиною в санаторій, на що інспектор ДАІ заявив, що буде складати постанову у справі про адміністративне правопорушення за рух в лівій смузі. Під час складання зазначеної постанови інспектор запитав у нього поліс обов'язкового страхування, який він відмовився надати через незаконність складення постанови, при цьому цивільна відповідальність була застрахована. Ознайомившись зі змістом постанови він письмово пояснив, що не погоджується з нею, а поліс надасть до суду. Вказує, що ніяких порушень ПДД він не здійснював, у зв'язку з чим дії інспектора роти 2 Батальйону УПП у м. Рівному рядового поліції Сявича П.Г. щодо його зупинки, затримання і складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є протиправними, постанова у справі про адміністративне правопорушення інспектором складена з порушенням процедури передбаченої законом, без жодного допустимого доказу вчинення адміністративних правопорушень, при винесенні оскаржуваної постанови останнім були порушені норми матеріального та процесуального права, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 762319 підлягає скасуванню, а справа про притягнення його до адміністративної відповідності за ч.2 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 КУпАП - закриттю, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представника позивача у судовому засіданні на задоволенні адміністративного позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Рівному та інспектор роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядовий поліції Сявич П.В. до судового засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялися про день розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надали.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у неї доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, що 07.06.2016 р. інспектором роти № 2 Батальйону УПП у м. Рівному рядовим поліції Сявич П.Г. була складена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 762319, відповідно до якої 07.06.2016 р. о 13.30 год. на 268 км автодороги М06 Київ-Чоп водій ОСОБА_1 порушив правила розташування транспортних засобі на дорозі, а саме рухався у лівій смузі та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 11.5 та п. 2.1. ґ ПДР України (а.с.4).

Під час складання зазначеної постанови інспектор запитав у позивача поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не погоджуючись з рішенням інспектора, ОСОБА_1 відмовився його пред'явити та письмово пояснив, що поліс надасть суду, про що інспектор власноручно зробив запис в постанові про те, що до неї «додається пояснення громадянина ОСОБА_1 на окремому аркуші».

Зазначені доводи не були прийняті до уваги відповідачем, у зв'язку з чим до позивача було застосовано адміністративне стягнення за вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до вимог п.п.11.2, 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Пунктом 2.12 ПДР України встановлено, що власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, які б могли підтвердити вину ОСОБА_1 у порушенні п. 11.5 ПДР України, що він рухався на лівій смузі руху, коли крайня справа смуга руху проїзної частини була не зайнята.

Згідно п. 2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність водія за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п.21.2 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно п.21.3 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» під час використання транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їхню вимогу. П.21.4 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа має відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що причиною зупинки автомобіля Ленд Ровер реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було «порушення правил розташування транспортного засобу на дорозі», яке нічим не зафіксоване.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/ 4393255 строком дії з 05.03.2016 р. до 04.03.2017 р. на час складення оскаржуваної позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, останній мав чинний страховий поліс (а.с.5).

Відповідно доч.ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

При цьому, відповідачем не було надано жодного доказу, який би був розцінений судом як доказ винності позивача у вчинені вищенаведених правопорушень. Обставини, що вказані в позові, суд вважає обґрунтованими оскільки протилежне відповідачем не доведено.

Окрім оскаржуваної постанови судом не добуто доказів порушення ОСОБА_1 п.п. 11.5, 2.1 ґ ПДР України, якими передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено положення ст. 280 КУпАП, достеменно не встановлено чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, не відібрано пояснень у свідків, які перебували в автомобілі позивача, також не з'ясовано жодної з обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій відповідачем, не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Проте, на підтвердження правомірності складення постанови у справі про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідачем не надано суду доказів та не доведено, що позивачем були вчинені зазначені в оскаржуваній постанові адміністративні правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об'єктивно з'ясування усіх обставин справи, а тому постанова серії ПС2 № 762319 від 07.06.2016 р. підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю в зв'язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги в частині визнання дій інспектора роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядового поліції Сявич П.В. щодо зупинки та затримання ОСОБА_1 неправомірними задоволенню не підлягають, оскільки інспектор діяв в межах своїх повноважень, у спосіб визначений законом, отже його дії відповідали вимогам чинного законодавства та не можуть бути визнані неправомірними.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 70, 71, 159, 161-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Рівному, інспектора роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядового поліції Сявич Павла Валентиновича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядового поліції Сявич Павла Валентиновича щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - протиправними.

Скасувати постанову серії ПС2 № 762319 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ст. 247 КпАП України.

Позовні вимоги в частині визнання дій інспектора роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному рядового поліції Сявич Павла Валентиновича щодо зупинки та затримання водія ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Трушина О.І.