Справа № 1170/2а-4233/12.
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року справа №1170/2а-4233/12.

провадження № 2-кас/811/51/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Кропивницький адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство «ОРМА-ОЛІМП» (далі - Підприємство) до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулось до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 листопада 2012 року, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 499908 грн. та накладено штрафну санкцію - 119516 грн., в частині нарахування грошового зобов'язання - 498981 грн. та застосування штрафу - 119284,25 грн.

Водночас, позивач просив визнати протиправним та скасувати і податкове повідомлення-рішення від тієї ж дати з податку на прибуток, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 596415 грн. та накладено штрафну санкцію - 149103,75 грн.

Представники позивача підтримали вимоги заяви.

Стверджували, що від укладення договорів поставки з ТОВ «Вєста Трейдінг» (далі - Товариство) та ФОП «ОСОБА_1.» (далі - підприємець) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На їх думку, Підприємство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включили у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклали Підприємство з Товариством та підприємцем, не спрямовувались на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про неможливість проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Ухвалою суду від 20 березня 2017 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 3 а.с.120-121).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, Підприємство займається забезпеченням ефективної і надійної роботи газотурбінних агрегатів, компресорних станцій, магістральних газопроводів та компресорів (Том 3 а.с.62).

Позивач проводить капітальні ремонти і виготовляє запасні частини до газових агрегатів та проектування і обслуговування теплообмінного обладнання.

Його замовниками є ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ДП "УКРАВТОГАЗ" НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", ПРТП "УКРГАЗЕНЕРГОСЕРВІС" та інші.

24 вересня 2010 року Підприємство (покупець) та Товариство (продавець) уклали договір поставки товару (Том 1 а.с.96-97).

Упродовж жовтня - грудня 2010 року Товариство поставило товар (комплектуючі до компресорних установок) Підприємству на загальну суму 5899909,20 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 983318,20 грн.).

На підтвердження виконання договору Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні від 01, 27 жовтня, 02, 07 грудня 2010 року та 25 березня 2011 року (Том 1 а.с.105-115).

Перевезення товару здійснювалось Підприємством та ТОВ «Перша будівельна компанія 2006» (далі - Товариство 2) відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.116-121).

Товариство 2 здійснювало перевезення на підставі договору від 17 червня 2010 року (Том а.с.100).

Факт надання послуг перевезення доводиться також складанням сторонами акту прийняття виконаних робіт (Том 1 а.с.101).

04 січня 2010 року Підприємство та його працівник ОСОБА_2 уклали договір про використання останнім власного транспортного засобу у господарській діяльності юридичної особи (Том 1 а.с.102-104).

У товарно-транспортних накладних, в яких зазначено перевізником Підприємство, наявні відомості про використання транспортного засобу ОСОБА_2 (він ж був і водієм).

Підприємство розрахувалась з Товариством за придбану продукцію у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківської установи (Том 1 а.с.122-130 ).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість відповідних періодів, а решту коштів - до валових витрат.

Позивач надав аналітичну довідку щодо взаємовідносин з Товариством, в якій зазначив, що вони співпрацюють з 2007 року і у податкового органу не було раніше жодного зауваження стосовно такої взаємодії (Том 3 а.с.28-54).

02 січня 2010 року підприємець (постачальник) та Підприємство уклали договір поставки (Том 1 а.с.133).

За період вересень-грудень 2010 року Підприємство придбало у підприємця товар на загальну суму 3337,67 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 556,28 грн.) (Том 3 а.с.61).

Підприємець здійснював торгівлю у одному з магазинів, який розташований у м.Світловодськ Кіровоградської області, де знаходиться і Підприємство.

Позивач надав видаткові та податкові накладні, що підтверджують передачу товару (Том 1 а.с.132-147).

Проаналізувавши перелік товару, суд зробив висновок, що це негабаритні предмети, які використовуються у виробництві (лампочки, рукавиці, відра та інше).

Підприємство розрахувалась з підприємцем за придбану продукцію у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківської установи (Том 1 а.с.148-154 ).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість відповідних періодів, а решту коштів - до валових витрат.

Перевезення товару здійснювали працівники позивача власним транспортом.

З 15 жовтня по 02 листопада 2012 року відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 червня 2012 року (Том 1 а.с.15-53).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку юридичної особи.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклали Підприємство з Товариством та підприємцем, є недійсними (нікчемним), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про неможливість проведення зустрічних звірок діяльності контрагентів Товариства та підприємця (Том 1 а.с.36, Том 3 а.с.101-110).

Такими контрагентами контрагентів позивача є ТОВ "Мівіс" та ТОВ "Колмир".

Оскільки перевірки цих юридичних осіб не змогли провести інші податкові органи, тому відповідач зробив висновок, що вони не могли реалізувати товар Товариству та підприємцю.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2012 року, якими позивачу збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 499908 грн. та накладено штрафну санкцію - 119516 грн. і з податку на прибуток - 596415 грн. та накладено штрафну санкцію - 149103,75 грн. (Том 1 а.с.54-55).

За результатом проведення перевірок діяльності контрагентів контрагентів Підприємства керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Перевірки Товариства і підприємця не проводились, а їхня діяльність припинена за власним рішенням та на підставі судового рішення (Том 3 а.с.19-21).

Підприємство надало докази реалізації виготовленої продукції з товару, який придбало у Товариства, та докази використання у господарській діяльності товарів, що придбанні у підприємця.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності контрагентів Товариства і підприємця податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство та підприємець зі своїми контрагентами.

Це ж ніяким чином не доводить відсутність між ними господарських операцій.

Акт про неможливість проведення перевірки контрагентів постачальників Підприємства не є доказом відсутності реального постачання товару по всьому ланцюгу його реалізації.

У судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки з банківської установи, акти виконаних робіт).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Товариством та Підприємством 2, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 23 листопада 2012 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство «ОРМА-ОЛІМП» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 499908 грн. та накладено штрафні санкції - 119516 грн., в частині нарахування грошового зобов'язання - 498981 грн. та застосування штрафу - 119284,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 23 листопада 2012 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство «ОРМА-ОЛІМП» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 596415 грн. та накладено штрафні санкції - 149103,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство «ОРМА-ОЛІМП» судові витрати в сумі 2268 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей