Справа № 352/128/16-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 березня 2017 року № 876/3779/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, в якому просила визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати їй пенсії за віком з 01 вересня 2015 року в розмірі, який нижче розміру пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплатити їй пенсію у розмірі не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 вересня 2015 року.

28.03.2016 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати їй пенсії за віком з 01.09.2015 року доплати за 6 років понаднормового стажу від розміру меншого ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком з 01.09.2015 року у розмірі меншому, ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу пенсію у розмірі не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.09.2015 року.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій/бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивач, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить таку скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2016 року у справі № 352/128/16-а скасовано та прийнято нову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо визначення ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року доплати за 6 років понаднормового стажу від розміру меншого ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 вересня 2015 року в розмірі, меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 вересня 2015 року.

Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області подало заяву про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у зв'язку з незрозумілістю резолютивної частини рішення, а саме чи слід здійснювати нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при всіх наступних перерахунках пенсії після 01.09.2015 року у разі збільшення мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

В порядку ст.41 КАС України, з врахуванням неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи подану заяву колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч.1 і ч.2 ст.170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи із зазначеної статті, роз'ясненню підлягають постанови чи ухвали суду у разі, якщо без такого роз'яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі", за правилами статті 170 КАС України роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Механізм, визначений ст.170 КАС України, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення чи способу його виконання. У разі незгоди з мотивами судового рішення, особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити його у встановленому законом порядку, а відтак, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення судом першої інстанції відмовлено підставно, оскільки таке, зокрема його мотивувальна та резолютивна частини є зрозумілими, чітко сформульованими та викладеними.

Таким чином, у поданій заяві управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про роз'яснення постанови суду від 07.07.2016 року ставиться фактично питання щодо доповнення змісту судового рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року.

Керуючись ст. ст.41, 160, 165, 170, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі № 352/128/16-а (876/3779/16) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 28.03.2017