Справа № 591/6168/16-а
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6168/16-а
Провадження № 2-а/591/98/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Сумської митниці державної фіскальної служби України - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Сіленко Валерія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 09 листопада 2016 року на підставі протоколу про порушення митних правил від 13 жовтня 2016 року заступником начальника Сумської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Сіленко В.В. було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0564/80502/16, якою позивача було притягнуто до відповідальності за порушення ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач посилається на те, що транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності підприємству - фірмі «Генесіа Груп Сп. з о.о.», ввозив ач позивачем на територію України виключно з метою комерційного використання та про поміщення транспортного засобу в митний режим «транзит» позивач не заявляв. Проте поміщення цього транспортного засобу у митний режим транзиту та внесення відповідних даних до ЄАІС ДФС відбулось протиправно. Посилаючись на вказані обставини просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Сумської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Сіленка В.В. від 09 листопада 2016 року № 0564/80502/16 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 470 МК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов заперечив, посилаючись на те, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Судом встановлено, що 09 листопада 2016 року відповідачем за наслідками розгляду протоколу про правопорушення митних правил від 13 жовтня 2016 року №0564/80502/16 (а.с. 9-11) була прийнята постанова в справі про порушення митних правил №0564/80502/16 (далі - постанова про порушення митних правил), якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 грн.

Згідно вказаної постанови про порушення митних правил, 13 жовтня 2016 року о 12 год. 58 хв. в зону митного контролю митного поста «Юнаківка» Сумської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який слідував з України в Росію.

З метою митного оформлення транспортного засобу «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_1 були надані документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в Республіці Польща № НОМЕР_2, договір доручення на комерційне використання транспортного засобу № 09/09/2016/А.

Під час проведення митного контролю було встановлено, що згідно наявної інформації в ЄАІС ДФС транспортний засіб «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1, був ввезений ОСОБА_1 через Сумську митницю ДФС, пункт пропуску «Юнаківка» 05 жовтня 2016 року л 17 год. 13 хв. з метою транзиту, на строк встановлений ст. 95 МК України.

Враховуючи час ввезення 05 жовтня 2016 року та час вивезення 13 жовтня 2016 року цього транспортного засобу ОСОБА_1 відповідно до ст. 95 МК України, порушено строки транспортного перевезення більше ніж на одну добу, але не більше ніж на 10 діб (а.с. 5-8).

Питання тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення врегульовано положеннями МК України та Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 року).

Відповідно до положень п. 59 ст. 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів.

Частиною 1 ст. 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За положеннями ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються, зокрема, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 цього Кодексу та в додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, на умовах, визначених цим додатком.

Відповідно до п. «b» ст. 1 цього додатка комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Транспортні засоби комерційного призначення за визначенням, наведеним у п. 59 ст. 4 МК України, це автотранспортні засоби, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного промислового чи комерційного транспортування товарів.

Згідно з п. «а» ст. 5 додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення для того, щоб можна було скористатися правом на пільги, що надаються цим додатком, транспортні засоби комерційного використання слід:

- зареєструвати на території, яка не є територією тимчасового ввезення;

- зареєструвати на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення;

- ввозити та використовувати особам, які здійснюють діяльність з території, яка не є територією тимчасового ввезення.

При цьому п. «а» ст. 8 цього додатка та ч. 3 ст. 189 МК України визначено, що тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень. Статтею 9 цього додатка встановлено, що подальше вивезення транспортних засобів комерційного використання відбувається одразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких їх було ввезено.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби має бути реекспортовано відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких їх було ввезено.

Статтею 366 МК України установлено, що транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Для реєстрації та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «червоний коридор», використовується складова частина автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» - функціональний модуль «Диспетчер зони митного контролю».

Результати митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів фіксуються у функціональному модулі «Електронний журнал вантажного пункту пропуску», до якого, зокрема, вноситься інформація по VIN-коду транспортного засобу, призначення транспортного засобу та режим його переміщення.

Переміщення товарів і транспортних засобів комерційного призначення в режимі транзиту визначено ст. 91 МК України, а саме:

- переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит або каботаж (частина перша);

- митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються:

- прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України);

- внутрішнім транзитом або каботажем: від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до органу доходів і зборів, розташованого на митній території України; від органу доходів і зборів, розташованого на митній території України, до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України; від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України; від штучного острова, установки або споруди, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, до органу доходів і зборів, розташованого на території України, зайнятій сушею, та у зворотному напрямку (частина друга).

Строки транзитних перевезень визначено ст. 95 МК України. Згідно з ч. 1 цієї статті залежно від виду транспорту строки транзитних перевезень становлять, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 470 МК України встановлено адміністративну відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видачу їх без дозволу органу доходів і зборів або втрату, а саме: перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 470 МК України).

Судом установлено, що власником ТЗ є фірма «ГЕНЕСІА ГРУП Сп. З о.о.» (Польща).

09 вересня 2016 року між фірмою «ГЕНЕСІА ГРУП Сп. З о.о.» (Польща) та позивачем ОСОБА_1 укладений договір доручення на комерційне використання транспортного засобу №09/09/2016/А (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 1.1 цього договору, - фірма «ГЕНЕСІА ГРУП Сп. З о.о.» доручає, а позивач приймає на себе зобов'язання на регулярній основі виконувати за вказівками замовника та/або представництва завдання, з використанням транспортного засобу замовника, для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення комерційного безоплатного перевезення вантажів належних замовнику та/або представництву, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних замовнику та/або представництву, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника та/або представництва, на території України, через територію України, з території України.

За даними пункту пропуску «Юнаківка» Сумської митниці ДФС ТЗ під керуванням позивача в'їхав на митну територію України 05 жовтня 2016 року о 17 год. 13 хв. зеленим коридором, митний режим - транзит; виїхав з митної території України зеленим коридором 05 жовтня 2016 року о 16 год 27 хв; в'їхав на митну територію України 29 вересня 2006 року о 03 год. 06 хв. зеленим коридором, митний режим - транзит (а.с. 95).

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, які б спростували твердження відповідача про те, що в митному режимі «транзит» ТЗ був оформлений саме у зв'язку з тим, що 13 жовтня 2016 року позивачем не було надано митному органу документів, які б підтвердили факт використання ним ТЗ для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, на кшталт, - білетно-обліковою документацією (при платному перевезенні осіб), - товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною CMR (при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів), тощо, тобто документів, що посвідчують підстави застосування митного режиму - «тимчасове ввезення».

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовані Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 року) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 року).

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 року) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 року) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів ( та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж. При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

Тобто, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Враховуючи вищевикладене, громадянин (як резидент так і нерезидент) може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування і без застосування гарантії за умови, що вказаний транспортний засіб знаходиться у власності (користуванні) юридичної особи, яка зареєстрована на території іншої держави, та використовується в комерційних цілях (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів).

При цьому громадянин, який ввозить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Ураховуючи встановлені обставини справи та викладені норми права, суд не погоджується з доводами позивача щодо протиправності прийнятого відповідачем рішення, оскільки позивачем не надано митному органу належних документів, які б вказували на міжнародне платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів за допомогою ТЗ, який позивач мав намір оформити у режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами. Факт порушення позивачем встановленого ст. 95 МК України строку перебування ТЗ на митній території України, сторонами по справі не спростовується.

Таким чином, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та у задоволенні його адміністративного позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю вимог.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 27 березня 2017 року. Суддя