Справа № 465/6677/16-а
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.03.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді Марків Ю.С.

при секретарі- Цунівській А.І.

з участю позивача- Калінченкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора патрульної поліції Сайжемкова Володимира Олександровича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, суд -

в с т а н о в и в :

позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачівУправління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України інспектора патрульної поліції Сайжемкова Володимира Олександровича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження. Позов мотивує тим, що 07.11.2016 року складено постанову АР №544265 про те, що він 07.11.2016 року о 02:05 год., керував автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1на 10 км. + 200 м. автодороги Львів-Шегині із несправною лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби та без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив п.2.1г ПДР України. Покликається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, зазначаючи, що інспектор Сайжемков В.О. не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснення дав аналогічні викладеним у ньому, просить позов задовольнити. Окрім того, в судовому засіданні 01.02.2017 року ОСОБА_2 визнав факт відсутності у нього поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день винесення оскаржуваної постанови, також пояснив, що станом на 01.02.2017 такий також у нього відсутній, пояснив, що у нього відсутній телепатичний зв'язок із лівою фарою його автомобіля, відтак про несправність такої не знав і не міг знати, також пояснив, що в його автомобілі встановлені фари різної потужності, а саме 60 та 100 Вт.

Представник відповідача УПП у м.Львові в судовому засіданні 16.03.2017 року заперечив проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що постанова серії АР №544265 від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_2 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено з урахуванням санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП та особи правопорушника. Інспектор патрульної поліції відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не автоматичному режимі, виніс постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу. Вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття у зв'язку із чим провадження у справі відсутні.

Відповідач Сайжемков В.О. в судовому засіданні 22.02.2017 року позов заперечив та пояснив, що даний позов є безпідставним, оскільки позивач дійсно керував транспортним засобом із протермінованим полісом обов'язкового страхування. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, заперечення представника відповідача УПП у м.Львові та відповідача Сайжемкова В.О., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Сайжемковим В.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №544265 від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_2 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.126 КпАП України, правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачене накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищезазначеного випливає, що у разі відсутності у суб'єкта, який керує транспортним засобом, поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», в редакції чинній на момент вчинення правопорушення, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджується його поясненнями в судовому засіданні 01.02.2017, де ОСОБА_2 визнав факт відсутності у нього поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день винесення оскаржуваної постанови, також пояснив, що станом на 01.02.2017 такий також у нього відсутній.

Окрім цього, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджується наданим представником управління патрульної поліції у м. Львові та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події, яка мала місце 07.11.2016 року 02:05 год. на автодорозі Львів-Шегині 10км. + 200м. Зокрема, із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач на вимогу інспектора поліції пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, такого не пред'явив, пояснивши, що такий у нього протермінований, окрім того зазначив «якщо Ви думаєте, що я буду платити штраф, то Ви помиляєтесь, я ніколи нічого державі не платив і платити не збираюсь».

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень відповідача Сайжемкова В.О. ним було зупинено автомобіль позивача, у зв'язку із підозрою у технічній несправності транспортного засобу, оскільки, як вбачається із відеозапису події, яка мала місце 07.11.2016 року 02:05 год., а також із пояснень самого позивача фари його автомобіля світили різно-яскраво. Відповідно до ч. 1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, відтак, вимога про пред'явлення страхового полісу чинному законодавству не суперечила.

Крім того, суд вважає, що доводи позивача в частині неправомірності винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням роз'яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено статтю 258 КУпАП частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КУпАП, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пунктів 1, 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому дії працівника поліції по складенню постанови при виконанні ним своїх обов'язків є такими, що випливають з його посадових обов'язків.

З наведеного суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведений в суді, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності АР №544265 від 07.11.2016 є законною та обґрунтованою.

Крім того, відмовляючи у визнанні дій відповідача Сайжемкова В.О.протиправними та скасуванні постанови в справі про адміністративне правопорушення АР №544265 від 07.11.2016 року, відсутні й підстави для закриття провадження по справі, при цьому відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 247, 251, 252, 287 - 293, ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6, 17, 18, 19, 100, 104, 126, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора патрульної поліції Сайжемкова Володимира Олександровича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя Марків Ю.С.