Справа № 2-а-1373/11
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-1373/11
№ 6-а/207/1/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Камянське подання головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

13.12.2016 року головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Своє подання мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої Головного управління юстиції у Дніпропетровської області, перебуває виконавче провадження № 51468313, з виконання виконавчого листа № 2а-1373/11 від 11.04.2016 року, що видав Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про «зобовязати Дніпродзержинське обєднане Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 24 вересня 2010 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.».

Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому. Тобто боржником виконано рішення лише в частині здійснення перерахунку доплати до пенсії, відповідно чого нарахована сума недоплаченої допомоги за рішенням суду складає 1733,73 грн., але зазначені грошові кошти не перераховано.

Невиконання рішення суду боржником в частині виплати нарахованої суми пенсії обумовлено наступним:

Відповідно до статті 19 Конституції Україні органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з Конституцією України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами (пункт 1 частини 2 статті 92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного Бюджету України.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання. Зокрема ст. 3 Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У відповідності до норм вищезазначеного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, з урахуванням особливостей передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013 року, яка визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Таким чином на теперішній час, ураховуючи вищевикладене, наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби.

ОСОБА_3 адміністративного суду України від 13.06.2013 № 846/12/13-13 розяснено, наступне.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Ця норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим. Таким чином, зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

У звязку з тим, що резолютивна частина вказаного виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобовязального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний реєстраційний рахунок в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості перед стягувачем.

На підставі викладеного, просив змінити спосіб і порядок виконання постанови суду на підставі якої видано виконавчий лист № 2-а-1373/11 від 11.04.2016 року виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з зобовязання Дніпродзержинського обєднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області на стягнення з Дніпродзержинського обєднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 кошти за здійсненим перерахунком в сумі 1733,73 грн.

Подання просила розглянути без участі представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

В.о. начальника Дніпродзержинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала суду заперечення на подання державного виконавця, просила відмовити у задоволенні подання про заміну чи встановлення способу та порядку виконання рішення суду по справі № 2а-1373/11.

У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.1 ст.41 КАС України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, адміністративну справу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даного подання, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено, що постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.06.2011 року позов задоволено, зобовязано управління пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 24 вересня 2010 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2011 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI (набрав чинності з 1 січня 2013 року) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, тобто зазначеною нормою Закону передбачено виконання судових рішень і зобов'язального характеру.

У зазначеному Законі немає заборони виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, у резолютивній частині яких замість слів «стягнути» записано «зобов'язати виплатити». При наявності такої заборони законодавець в обов'язковому порядку у прикінцевих та перехідних положеннях Закону мав би передбачити рекомендацію судам привести свої рішення у відповідність з цим Законом шляхом зміни способу виконання судових рішень. Проте цього зроблено не було, а тому висновок державного виконавця про те, що зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, якими не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання, не можна визнати обґрунтованим.

Підстави для зміни способу виконання судового рішення відповідно до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» могли би виникнути лише у випадку, коли після звернення стягувача за правилами частини другої статті 3 цього Закону до Державної казначейської служби України із заявою про виконання рішення суду йому було відмовлено з мотивів неможливості виконання судового рішення за нормами зазначеного Закону у зв'язку з невідповідністю формулювань резолютивної частини судового рішення вимогам цього Закону.

Проте судом зазначених обставин не встановлено. Враховуючи викладене, законних підстав для зміни способу виконання судового рішення у даній справі немає.

Отже, виконання зазначеної постанови суду можливе, хоча й за певних умов, а тому підстави для зміни способу виконання постави суду від 10.06.2011 року відсутні.

Також, змінюючи спосіб виконання постанови суду, суд фактично змінив би і її суть.

Крім того, під порядком виконання рішення слід розуміти законодавчу послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Тобто, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Заявником не надано доказів існування виняткових обставин, що можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб, а тому судв вважає, що відсутні правові підстави для зміни способу та порядку виконання постанови.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України» було зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, суд вважає безпідставною заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.263 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.М. Юрченко