Справа № 820/6053/16
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р.Справа № 820/6053/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі № 820/6053/16 за позовом Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ПАРК КУЛЬТУРИ ТА ВІДПОЧИНКУ ІМЕНІ М. ГОРЬКОГО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 24.10.2016 року форми «В4» № Форми «В4» про зменшення від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 44613,00 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 24.10.2016 року форми «Р» № Форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 24578,75 грн. у т.ч. за основним платежем - 19663,00 грн., та за штрафними санкціями - 4915,75 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. адміністративний позов Адміністративний позов Комунального підприємства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ПАРК КУЛЬТУРИ ТА ВІДПОЧИНКУ ІМЕНІ М. ГОРЬКОГО" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 24.10.2016 року форми «В4» № Форми «В4» про зменшення від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 44613,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 24.10.2016 року форми «Р» № Форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 24578,75 грн. у т.ч. за основним платежем - 19663,00 грн., та за штрафними санкціями - 4915,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Комунального підприємства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ПАРК КУЛЬТУРИ ТА ВІДПОЧИНКУ ІМЕНІ М. ГОРЬКОГО" (, вул. Сумська, 81, м. Харків, 61023) судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 23.03.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Наказу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 16.09.2016 року №1149 податковим органом 26.09.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку КП «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ПАРК КУЛЬТУРИ та ВІДПОЧИНКУ ім. М. ГОРЬКОГО» (далі - КП «ЦПКтВ ім. М. Горького») з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «УКРТЕХЕКСПЕРТ» за грудень 2015 року та ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» за лютий 2015 року, результати якої були оформлені Актом №3813/20-30-14-02/2220763 від 03.10.2016 року (а.с.15-25).

Згідно з висновками вказаного Акту (розділ 4) відповідачем встановлено порушення позивачем ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість (далі - ПДВ), на загальну суму 64276,00 грн., у т.ч. за лютий 2015 року на суму 19663,00 грн., та завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.24) у грудні 2015 року на суму 44613,00 грн.

Не погодившись із такими висновками акту перевірки позивачем у порядку, встановленому ПК України, 11.10.2016 року подані заперечення на Акт №3813/20-30-14-02/2220763 від 03.10.2016 року (а.с.26-29).

27.10.2016 року на адресу позивача надійшов лист «Про розгляд заперечення до акту перевірки КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» №19380/10/20-30-14-02-21 від 19.10.2016 року, в якому позивача повідомлено про рішення залишити висновки Акту перевірки без змін (а.с.30-31).

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 24.10.2016 року № Форми «В4» про зменшення від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 44613,00 грн., а також .№ Форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 24578,75 грн. у т.ч. за основним платежем - 19663,00 грн., та за штрафними санкціями -4915,75 грн. (а.с.12-13).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено реальний характер спірних фінансово-господарських операцій та з того, що у позивача є в наявності передбачені Податковим кодексом України підстави для віднесення сум податку на додану вартість за цими операціями до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту перевірки №3813/20-30-14-02/2220763 від 03.10.2016 року, підставами для висновку про завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 64276 грн. став висновок податкового органу про те, що підприємством не було надано жодного підтверджуючого документа щодо транспортування та перевезення товарів, в договорах поставки не зазначено хто є відповідальним за транспортування, хто є перевізником, жодних довіреностей щодо отримання товару та інші супроводжувальні документи, не надано відомостей щодо складських приміщень щодо зберігання отриманих товарів та його використання в господарській діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 12.02.2015 року між КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» та ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» укладено договір №1/2015, предметом якого є товар за переліком, зазначеним у Специфікації до цього договору, а саме: кришка люку каналізаційного - 31 шт. на загальну суму 117800,12 грн., у т.ч. ПДВ - 19633,35 грн. (а.с.49-50).

Зазначений товар є устаткуванням для монтажу в систему поверхневого водовідведення. Поставка товару здійснена ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» 26.02.2015 року, що підтверджується накладною про відвантаження №26/02-15 від 26.02.2015 року, прибутковою накладною №118 від 26.02.2015 року, актом приймання-передачі устаткування до монтажу від 26.02.2016 року, згідно якого кришка люку каналізаційна в кількості 31 шт. придатна до монтажу (а.с.52-53,55).

За фактом поставки товару постачальником ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» 26.02.2015 року було виписано податкову накладну №1, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.03.2016 року (а.с.56-57).

Розрахунки з постачальником за договором здійснювались через казначейський рахунок КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» за рахунок коштів місцевого бюджету, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 27.02.2015 року (а.с.51).

28.02.2015 року позивачем складено акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, згідно якого, по закінченні ремонту, реконструкції, модернізації) об'єкт - «СИСТЕМА ПОВЕРХНЕГО ВОДОВІДВЕДЕННЯ» пройшов випробування та зданий експлуатацію (а.с.54).

Між КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» та ПП «УКРТЕХЕКСПЕРТ» укладено договір поставки №012/15 від 10.12.2015 року, предметом якого є товар за переліком, зазначеним у Специфікації до цього договору, а саме: трибуна металева - 2 шт., банерна тканина - 20 м , гайка М8 нж - 248 шт., болт 8x60 нж - 248 шт., шайба 8 нж - 248 шт., сидіння з пластмаси - 124 шт., на загальну суму 249678,68 грн., у т.ч. ПДВ - 41613,11 грн. (а.с.79,80).

На виконання умов даного договору постачальником 17.12.2015 року було поставлено комплектуючи матеріали (банерна тканина - 20 м2, гайка М8 нж - 248 шт., болт 8x60 нж - 248 шт., шайба 8 нж - 248 шт., сидіння з пластмаси - 124 шт.), що підтверджується прибутковою накладною №1676 від 17.12.2015 року та видатковою накладною №12 від 17.12.2015 року; 18.12.2015 року поставлено трибуни металеві у кількості 2 шт., що підтверджується прибутковою накладною №1672 від 18.12.2015 року та видатковою накладною №11 від 18.12.2015 року (а.с.88-91, журнал реєстрації довіреностей - а.с.85-87).

29.12.2015 року позивачем відповідно до платіжних доручень №106 та №429 за рахунок коштів місцевого бюджету через казначейський рахунок КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» здійснено повну оплату поставлених товарів (а.с.82, 83).

За фактом зарахування на рахунок ПП «УКРТЕХЕКСПЕРТ» коштів за вищевказаними платіжними дорученнями постачальником 30.12.2015 року виписано податкові накладні №3 та №4, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.01.2016 року (а.с.92-94).

В регістрах бухгалтерського обліку товар оприбуткований, з нього господарським способом був змонтований об'єкт основних засобів «Трибуна металева з порожистого профілю», який знаходиться на балансі КП «ЦПКтВ ім. М. Горького» та введений в експлуатацію - згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.12.2015 року (а.с.84).

Завірені копії договору, специфікації, накладної постачальника, прибуткової накладної, платіжного доручення з відміткою казначейства, акту приймання-передачі відремонтованих, реконструйованих і модернізованих об'єктів надавалися листом від 27.05.2016 року №365 (а.с.95), що відображено в акті перевірки.

Придбані позивачем у ПП «УКРТЕХЕКСПЕРТ» та ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» товари за вказаними вище договорами оприбутковані у повному обсязі, використані в господарській діяльності КП «ЦПКтВ ім. М. Горького», документально оформлені у відповідності до чинного законодавства України.

Суд апеляційної інстанції оцінивши наявні в справі докази, відмітив, що матеріалами справи додатково підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами. Копії витребуваних судом і долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом -Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, відповідності спірних правочинів вимогам закону відповідачем ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не пред'являлось.

На час укладання та виконання зазначених вище договорів позивач та його контрагенти були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні відповідають вимогам п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та не оспорюються відповідачем.

Відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також , п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено правомірності та обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень- рішень. Доказів фактичної відсутності операцій по придбанню позивачем послуг (робіт, товарів) у своїх контрагентів відповідач не подав.

Податковий орган протиправно не взяв до уваги наявність належним чином оформлених первинних та податкових документів, на підтвердження належного укладення та виконання договорів.

Крім того, слід зазначити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Підприємством позивача правомірно відображено в податковій звітності правові взаємовідносини з вищевказаним суб'єктом господарювання.

Разом з цим колегія судів зазначає, що в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Тобто позивач не може нести наслідків невиконання постачальниками їх зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Так, відповідачем не було доведено наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Додатково суд апеляційної інстанції взяв до уваги той факт, що згідно з змістом суджень відповідача, котрі викладені в акті висновок суб'єкта владних повноважень про відсутність факту реального вчинення господарських операцій спірних правочинів вмотивований посиланням на проведенні заходи податкових інспекцій на обліку в яких знаходяться контрагенти позивача. Однак в силу ст.70 КАС України судження органу державної податкової служби України про нереальність укладених суб'єктом господарювання правочинів не може бути визнано належним, допустимим і достатнім доказом невідповідності правочинів вимогам закону.

Відповідачем до суду не надано жодних доказів, що укладені між позивачем та контрагентами у спірних правовідносинах договори в судовому порядку оспорювались, є такими, що набули законної сили, рішення судів з приводу визнання вказаних договорів недійсними.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки матеріалами справи було підтверджено реальний характер спірних фінансово-господарських операцій та встановлено відсутність підстав для зменшення позивачу суми податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі № 820/6053/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.

Повний текст ухвали виготовлений 28.03.2017 р.