Справа № 22-а/0690/4471/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів : Талько О.Б., Гансецької І.А.

при секретарі : Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2009р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2005р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Просила визнати неправомірними дії відповідачів у неправильному нарахуванні виплат та стягнути недоплачені кошти, передбачені ст.ст.37,39,48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2002р. по 31.08.2005р.

Постановою Лугинського районного суду від 04 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідачів по застосуванню постанови КМУ № 836 від 26.07.1996р. в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуто з УПСЗН Лугинської райдержадміністрації на користь позивача кошти відповідно до ст.37 Закону 3030грн. і за ст.39 Закону із Управління ПФУ в Лугинському районі 15150грн. за період з 01.09.2002р. по 31.08.2005р.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на те, що державним бюджетом не передбачено виплату таких коштів.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-Ї категорії, постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується копією посвідчення.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції встановлено, що громадянам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва.

Ст.39 Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, мають виплачуватися відповідні доплати у розмірах, визначених ст.39 Закону.

Судом було враховано, що положення п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936 відносно вказаних виплат, передбачених Законом (796-12), стосуються виплат особам, із числа непрацюючих пенсіонерів.

Позивач є непрацюючим пенсіонером, тому відповідачі повинні відповідати по вимогах, що стосуються вказаних доплат.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії відповідачів по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст.37,39 Закону №796-ХІІ.

Частиною 1,2 ст.99 КАС України (в редакції до 07.07.2010р.) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду в річний строк.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року) пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону за період із 23 вересня 2002р. по 22 вересня 2004р., ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в цій частині в позові за пропуском строку звернення до суду.

Крім того, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідачів нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

В частині відмови у позові за ст.48 Закону сторони рішення не оскаржують.

Керуючись ст.ст.195,197,198,199,205-207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2009 року в частині задоволення позову і прийняти нову постанову. Позов задовольнити частково. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області та Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ст.ст.37,39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 23.09.2004 року по 31.08.2005 року.

Скасувати постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2009 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати за період із 23 вересня 2002р. по 22 вересня 2004р. за пропуском строку звернення до суду. В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі. Головуючий : Судді :