Справа № 826/2992/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 березня 2017 року 18:01 справа №826/2992/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

заявника: Мельника А.А.;

відповідача: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за поданнямГоловного управління ДФС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня Вольф" (04136, м. Київ, вул. М. Гречка, буд. 13)
пропідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 лютого 2017 року о 09 год. 55 хв. Головне управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - заявник, ГУ ДФС) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня Вольф" (далі по тексту - відповідач, ТОВ "Друкарня Вольф"), в якому просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року відкрито провадження в адміністративні справі №826/2992/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 02 березня 2017 року представник заявника вимоги подання підтримав, відповідач свого представника до суду не направив, хоча був повідомлений належним чином за номером телефону, зазначеному у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та шляхом надсилання тексту повітки електронною поштою.

Згідно з положеннями частини восьмої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника заявника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Начальником ГУ ДФС Демченко Л.Д., у зв'язку з наявністю підстав, визначених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, а саме платник податків відмовився від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ "Друкарня Вольф" від 24 лютого 2017 року №4045.

Заявник, керуючись пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ТОВ "Друкарня Вольф", накладеного рішенням від 24 лютого 2017 року №4045.

Відповідач письмового заперечення проти подання та відповідних доказів до суду не подавав.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що подання ГУ ДФС є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, адміністративний арешт майна платника податків у разі відмови такого платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної перевірки може бути застосовано виключно за наявності законних підстав для її проведення.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити зокрема документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлює, що документальна перевірка проводиться відповідно до плану-графіка.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок встановлені статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Досліджуючи у межах спірних правовідносин наявність законних підстав для проведення перевірки та дотримання умов допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, суд встановив наступне.

Наказом ГУ ДФС від 10 лютого 2017 року №931 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Друкарня Вольф" (код 38050351)" на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року вирішено провести документальну планову виїзну перевірку відповідача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, тривалістю 20 робочих днів з 23 лютого 2017 року.

Як підтверджують фіскальний чек з відміткою про відправлення рекомендованого листа, копії якого міститься у справі, 13 лютого 2017 року, тобто не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки на адресу ТОВ "Друкарня Вольф" надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 10 лютого 2017 року №931 та письмове повідомлення від 13 лютого 2017 року №2887/10/26-15-14-02-05 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

23 лютого 2017 року з метою здійснення перевірки позивача співробітниками ГУ ДФС здійснено вихід за адресою здійснення господарської діяльності підприємства, а саме: м. Київ, вул. М. Гречка, 13, пред'явивши направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки та службове посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Разом з тим, представник ТОВ "Друкарня Вольф" відмовився від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки у зв'язку із відсутністю, на його думку, правових підстав.

Наведене свідчить, що відповідач дотримався встановлених Податковим кодексом України умов допуску контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок. Доказів, які б доводили протилежне відповідачем до суду не надано.

Наведене свідчить про наявність у межах спірних правовідносин обставин, визначених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та, відповідно, для законності застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ "Друкарня Вольф", та задоволення подання ГУ ДФС.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, заявником доведено обставини, що мають наслідком підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, в свою чергу відповідач не надав належних та беззаперечних доказів, які б спростовували доводи заявника, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, подання ГУ ДФС про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків підлягає задоволенню.

Відповідно до частини восьмої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню.

Пункт 4 частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову, прийняту у справах, визначених статтею 1833 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 1833, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Подання Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня Вольф" (; 04136, м. Київ, вул. М. Гречка, буд. 13) застосованого рішенням начальника ГУ ДФС про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ "Друкарня Вольф" від 24 лютого 2017 року №4045.

3. Допустити негайне виконання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко