Справа № 805/4038/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №805/4038/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі № 805/4038/16-а за позовом ОСОБА_3 до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа - Красноармійська районна державна адміністрація про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35959-1303, виданого відповідачем на суму 96527 грн. 39 коп., податкової вимоги від 14 червня 2016 року № 1587-11 на суму 2222,67 грн., зобов'язання відповідача видати позивачу податкове повідомлення-рішення на суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю за 2016 рік на суму 7806,17 грн.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35959-1303 та податкова вимога від 14 червня 2016 року № 1587-11, прийнята на підставі податкового повідомлення-рішення, є протиправними та суперечать діючому законодавству України, посилаючись на необґрунтовану зміну ставки розміру орендної плати. Зазначає, що нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, які є об'єктом договору становить 650514 грн. 02 коп., а отже сума податкового зобов'язання з урахуванням відсотку орендної плати встановленої договором (1,2%) становить 7806,17 грн. Також зазначає, що сума боргу, зазначеної у податковій вимозі є необґрунтованою.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.06.2016 року № 1587-11 на суму 2222,67 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що станом на 1 січня 2016 року середньо обласна нормативна грошова оцінка за 1 га ріллі по Донецькій області складає 34856 грн. 43 коп. Отже, загальна площа орендованої земельної ділянки відповідно до договору від 5 грудня 2011 року складає 92,3095 га. При застосуванні 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сума орендної плати складає 96527,39 грн. Також, судом першої інстанції визначено, що відповідачем не надано доказів надіслання податкових повідомлень-рішень позивачу та вручення належним чином податкових повідомлень-рішень за період 2014-2015 роки, тому вони не можуть вважатися узгодженими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні окремих вимог, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим постанову суду просить змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог, задовольнивши вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції досліджені та застосовані тільки окремі матеріальні норми Податкового кодексу України та Закону України «Про оцінку земель». Апелянт вважає, що судом застосовано в сукупності правові норми, які очевидно суперечать одна одній, адже кожна з них визначає граничні розміри податків, але самих таких податків, що є різними за своєю природою. Вважає, що судом безпідставно застосовано положення ст.. 277 Податкового кодексу України, виходячи з того, що дана норма регулює податкові відносини у випадку відсутності нормативної грошової оцінки земельних ділянок, в той час як договором оренди нормативно-грошова оцінка земельних ділянок переданих в оренду визначено і додатково її розмір підтверджено витягами з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2016. Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні вимоги щодо зобов'язання видати податкове повідомлення-рішення, апелянт зазначає, що суд взагалі не навів жодного правового обґрунтування рішення в цій частині. Замість цього судом було безсистемно перераховано окремі норми КАС України, без жодних висновків щодо застосування до заявленої вимоги. Цим суд порушив норму пункту 2 частини 4 статті 105 КАС України, в якій визначено одним з видів вимоги: зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції змінити, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явились, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року замінено відповідача Красноармійську об'єднану державну податкову інспекцію Донецької області Головного управління ДФС у Донецькій області її правонаступником - Покровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Ворошиловським РВ УМВС України у м. Донецьку 04 березня 1998 року.

05 грудня 2011 року між Красноармійською районною державною адміністрацією як орендодавцем та позивачем як орендарем був укладений договір оренди землі. Відповідно до умов договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Срібненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 92,3095 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1,2% нормативної грошової оцінки пасовищ.

30 червня 2016 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № 35960-1303, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 96527,39 грн.

14 червня 2016 року відповідачем була сформована податкова вимога № 1587-17, відповідно до якої станом на 13 червня 2016 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 2222,67 грн., у тому числі орендна плата з фізичних осіб за основним платежем у сумі 56,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 2166,24 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За змістом п. 14.1.125 ПК України термін нормативно грошової оцінки земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами пункту 288.1 статті 289 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 288 ПК України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, нормами статті 288 ПК України встановлюються мінімальні та максимальні межі розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у відсотках до нормативно грошової оцінки. При цьому, якщо сума річного платежу за договором оренди землі є меншою, ніж сума платежу, визначена пунктом 288.5 статті 288 ПК України, то річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету не може бути меншою ніж 3% нормативної грошової оцінки.

Відповідно до статті 13 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378 "Про оцінку земель" (далі - Закон № 1378) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно статті 18 Закону № 1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом було прийнято у якості належного і допустимого доказу значення середньої нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, при тому, що об'єктом за договором оренди землі є пасовища, на що слід зазначити.

Відповідно до норм статті 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Отже, нормативно правова оцінка одиниці площі ріллі по області визначена базою оподаткування для визначеної категорії земель.

Суд зазначає, що станом на 1 січня 2016 року середньо обласна нормативна грошова оцінка за 1 га ріллі по Донецькій області складає 34856 грн. 43 коп. загальна площа орендованої земельної ділянки відповідно до договору від 5 грудня 2011 року складає 92,3095 га. При застосуванні 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сума орендної плати складає 96527,39 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв посилання позивача на необґрунтовану зміну ставки розміру орендної плати.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 02.12.2014 № 21-274а14. Так, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Доводи апелянта щодо підтвердження нормативно-грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2016 року витягами з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки №№ 1575, 1576, 1578, 1579 від 30.09.2016 року спростовуються наявною в матеріалах справи відповіддю Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі від 18.11.2016 року (а.с. 52).

Щодо доводів апелянта про зобов'язання відповідача видати позичу податкове повідомлення-рішення на суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю за 2016 рік на суму 7806,17 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З урахуванням вищевикладеного, відмови в задоволенні частини позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 96527,39 грн., відсутні правові підстави і для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача видати позивачу податкове повідомлення-рішення на суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю за 2016 рік на суму 7806,17 грн.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Повний текст ухвали виготовлено 29 березня 2017 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі № 805/4038/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок