Справа № 10462/10/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19.11.2010 р. справа №2а-10462/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Лишняк І.В.

за участю

представника позивача -Пономарьової І.В.,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
простягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Київському районі міста Харкова (далі - ДПІ у Київському районі м.Харкова) звернулася до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3840,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог послався на наступне. 29.03.2010 року співробітниками Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова на підставі направлення №131 від 03.03.2010 року була здійснена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року. При перевірці встановлено порушення вимог Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23 березня 1996 року №98/96-ВР з наступними змінами та доповненнями (далі -Закон України №98/96-ВР), а саме здійснення торгівельної діяльності у період з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року за готівкові кошти без придбання торговельного патенту. Вказаний торговий патент ФОП ОСОБА_3 повинна була отримати за місцезнаходженням магазину, тобто в ДПІ у Київському районі м.Харкова. За результатами перевірки Начальником ДПІ у Київському районі м.Харкова було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21.05.2010 року на суму 3840,00 грн. З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стянути з ФОП ОСОБА_3 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3840,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. У своїх запереченнях на позовну заяву представник відповідача зазначив, що в порушення вимог діючого законодавства ФОП ОСОБА_3 не було запрошено до органу ДПС для підписання акта в визначений законом термін, тобто акт складено в порушення вимог законодавства, не може бути врахований та не може бути підставою при прийнятті органом ДПС відповідних податкових повідомлень-рішень. Також представник відповідача зазначила, що за укладеним договором комісії ФОП ОСОБА_3 виконувала посередницькі послуги, обсяг виручки від реалізації яких за рік не перевищував 500000,00 грн, що підтверджує правомірність її знаходження на спрощеній системі оподаткування та вказувала, що діючим законодавством не встановлено відповідальності за те, що підприємець не перейшов відповідно до закону на загальну систему оподаткування. Щодо необхідності отримання ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року торгового патенту представник відповідача зазначила, що відповідно до ст.6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 року №727/98 (далі Указ №727/98) із змінами та доповненнями суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок звільняється від сплати за торговий патент. Окрім цього представником відповідача було зазначено, що рішення податкового органу є різновидом адміністративно-господарських санкцій, застосування яких відповідно до ст.250 Господарського кодексу України може бути проведено протягом 6 місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, тобто сума штрафної санкції підлягає зменшенню до 867,10 грн (за 11 днів травня 2009 року та червень 2009 року). З огляду на зазначене представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив такі обставини.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП ОСОБА_3 зареєстрована Виконавчим комітетом Харківської міської ради в якості фізичної особи - підприємця 12.03.2003 року (а.с.48).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2010 року фахівцями Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова на підставі направлення №131 від 03.03.2010 року була здійснена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року. За результатами перевірки було складено акт №619/17-218/НОМЕР_1 від 29.03.2010 року, згідно якого встановлено, що у 4 кварталі 2008 року обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) перевищив 500 тисяч гривень та склав 2916711,36 грн, враховуючи приписи ст.5 Указу №727/98, ФОП ОСОБА_3 порушивши вимоги ст.1 цього Указу повинна була перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності та сплачувати податки на загальних підставах починаючи з 1 кварталу 2009 року.(а.с.8-11). Відповідно до п.6 акту перевірки виявлено порушення вимог Закону України №98/96-ВР, а саме здійснення торгівельної діяльності у період з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року за готівкові кошти без придбання торговельного патенту.

Згідно наявного в матеріалах справи акту Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова №130/17-218/НОМЕР_1 від 29.03.2010 року ФОП ОСОБА_3 для підписання акту планової виїзної перевірки від 29.03.2010 року №619/17-218/НОМЕР_1 не з'явилась, через що вказаний акт було надіслано поштою цінним листом з повідомленням, відповідно до повідомлення про поштове вручення вказаний лист було отримано ФОП ОСОБА_3 19.04.2010 року. (а.с.18,19)

Відповідно до листа Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова №2180/7/17-215 від 06.05.2010 року про надання матеріалів перевірки, для розгляду та вжиття заходів за порушення вимог Закону України №98/96-ВР було направлено завірену копію акту планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у Київському районі м.Харкова. (а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями ДПІ у Київському районі м.Харкова 13.05.2010 року за вих№9438/10/23-118 направлялося запрошення ФОП ОСОБА_3 для ознайомлення з матеріалами перевірок та надання вмотивованих пояснень та документів, однак поштове відправлення повернулося на адресу позивача 24.06.2010 року з відміткою пошти "закінчення терміну зберігання", про що свідчить акт ДПІ у Київському районі м.Харкова №1775/23 від 24.06.2010 року (а.с.7, 14).

За результатами перевірки Начальником ДПІ у Київському районі м.Харкова було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21.05.2010 року на суму 3840,00 грн. (а.с.16). На підтвердження вказаної суми фінансових санкцій позивачем було зроблено розрахунок (а.с.15).

Під час судового розгляду було встановлено відсутність факту оскарження вищевказаного рішення у адміністративному чи судовому порядках, відомості про його скасування або визнання недійсними в матеріалах справи відсутні.

Суд наголошує, що в даному судовому процесі предметом позову не є питання щодо правомірності проведення перевірки 29.03.2010 року фахівцями Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова, тому посилання представника відповідача на порушення вимог діючого законодавства під час складання акту, правомірність знаходження відповідача на спрощеній системі оподаткування, викладені у заперечаннях на позовну заяву, не розглядаються судом.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року за №509-XІІ з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон України №509-XІІ) завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі).

Згідно з п.11 ст.10 Закону України №509-XІІ державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції виконують, зокрема, функцію подання до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Стаття 11 Закону України №509-XІІ передбачає право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Порядок патентування торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької діяльності, регулюється Законом України №98/96-ВР.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України №98/96-ВР, торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними у цьому Законі видами підприємницької діяльності. Торговий патент не засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на інтелектуальну власність.

Торговий патент відповідно до ч.3 ст.2 Закону України №98/96-В видається за плату суб'єктам підприємницької діяльності державними податковими органами за місцезнаходженням цих суб'єктів або місцезнаходженням їх структурних (відокремлених) підрозділів, суб'єктам підприємницької діяльності, що провадять торговельну діяльність або надають побутові послуги (крім пересувної торговельної мережі), - за місцезнаходженням пункту продажу товарів або пункту з надання побутових послуг, а суб'єктам підприємницької діяльності, що здійснюють торгівлю через пересувну торговельну мережу, - за місцем реєстрації цих суб'єктів.

Згідно зі ст.3 Закону України №98/96-ВР порядок придбання торгового патенту на здійснення торговельної діяльності 1. Патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. 2. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток. 3. Під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину.

Вартість торгового патенту на здійснення торговельної діяльності відповідно до ч.4 ст.3 Закону України №98/96-ВР встановлюється органами місцевого самоврядування залежно від місцезнаходження пункту продажу товарів та асортиментного переліку товарів. Вартість торгового патенту за календарний місяць встановлюється у межах таких граничних рівнів на території міста Києва, обласних центрів - від 60 до 320 гривень.

Відповідно до ст.1 Указу №727/98 установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва, а саме фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Суд зазначає, що відповідно до акту за результатами перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова №619/17-218/НОМЕР_1 від 29.03.2010 року, встановлено, що у 4 кварталі 2008 року обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) перевищив 500 тисяч гривень та склав 2916711,36 грн..

Згідно зі ст.5 Указу №727/98 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Судом встановлено, що на час розгляду справи, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Київському районі м.Харкова № від 21.05.2010 року не було оскаржено відповідачем та є узгодженим. Тому посилання представника відповідача, щодо звільнення суб'єкта малого підприємництва від сплати за торговий патент, у разі якщо він сплачує єдиний податок, не має значення для розгляду справи через зазначені обставини.

Згідно ч.3 ст.8 Закону України №98/96-ВР штрафи, передбачені цією статтею, підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін відповідно до законодавства.

Відповідальність за зазначене порушення передбачена абз. 4 п.1 ст.8 Закону України №98/96-ВР, а саме суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону несуть таку відповідальність: за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень сторін, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Київському районі м.Харкова № від 21.05.2010 року на суму 3840,00 грн ФОП ОСОБА_3 не виконано.

Відносно посилань представника відповідача на ст.250 Господарського кодексу України, відповідно до якої застосування адміністративно-господарських санкцій може бути застосовано протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків передбачених законом. Суд зазначає, що строки застосування адміністративно-господарських санкцій, установлені статтею 250 Господарського кодексу України, не поширюються на випадки накладення штрафних санкцій за порушення платником податків правил оподаткування у порядку, визначеному Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року за №2181-ІІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №2181-ІІІ), оскільки цей Закон, як зазначено в абзаці 1 його преамбули (зі змінами, внесеними Законом України від 20 лютого 2003 року N550-VI), є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а також визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 року №110 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 року за №268/5459 (далі - Інструкція №110) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів (податків, зборів, обов'язкових платежів, неподаткових доходів, штрафних (фінансових) санкцій, у т. ч. пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності) у порядку та у строки, визначені чинним законодавством України. Вказаний нормативний акт, а саме Інструкція №110, прийнята на виконання Закону України №2181-ІІІ і не може розширювати коло правовідносин, на які поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосування ДПІ у Київському районі м.Харкова штрафних (фінансових) санкцій до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Оскільки відповідачем у встановлений законом строк штрафні (фінансові) санкцій не сплачені, суд з урахуванням наведених норм діючого законодавства приходить до висновку про необхідність стягнення з с Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 суми штрафних санкцій у розмірі 3840,00 грн до Державного бюджету України.

Згідно до ч.4 ст.9 Закону України №98/96-ВР суми штрафів, що стягуються державним податковим органом, підлягають перерахуванню до бюджету місцевого самоврядування (місцевого бюджету) за місцем плати за торговий патент.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3840,00 грн -задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету (р/р №0004, одержувач.УДК у Київському районі м.Харкова, код одержувача 14071800, банк одержувача ГУДК України в ХО, МФО 851011) заборгованість по сплаті штрафних санкцій у сумі 3840.00 грн. (три тисячі вісімсот сорок гривень) 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 19.11.2010 року.

Суддя Біленський О.О.