Справа № 159/3617/16-а,2-а/159/97/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 р. Справа № 876/9259/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника прокуратури Пиць Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 до Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Служби у справах дітей Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Служби у справах дітей Луцької міської ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Люблинецької спеціалізованої школи - інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» щодо ненарахування та невиплати неповнолітній ОСОБА_2, як випускниці навчального закладу, одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та зобов'язати Люблинецьку спеціалізовану школу - інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, передбачену ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку - 9 186 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що неповнолітня ОСОБА_2 у 2016 році закінчила навчання у Люблинецькій спеціалізованій школі-інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», тобто є випускницею навчального закладу із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, тому має право на допомогу в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, яку не виплатив відповідач відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року позов задоволений.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Люблинецька спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» оскаржила постанову суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з'ясування фактичних обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що неповнолітній ОСОБА_2 (17 років на момент випуску зі школи), як випускниці Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» одноразова грошова допомога не виплачувалась, оскільки вона не перебувала в статусі особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як передбачено ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Відповідно до ст. 1 вказаного Закону особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - це особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на постанову Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. N 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування», відповідно до якої саме при працевлаштуванні випускники забезпечуються одягом, взуттям і м'яким інвентарем на суму не менше 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та одноразовою грошовою допомогою в розмірі 6 прожиткових мінімумів.

В судовому засіданні представник прокуратури Пиць Н.В. заперечила апеляційну скаргу, просила залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування та у 2016 році закінчила навчання у Люблинецькій спеціалізованій школі-інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», звідки відрахована відповідно до наказу відповідача від 31.08.2016 № 15-р.

Відповідно до листа Люблинецької спеціалізованої школи-інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» № 761/1.29/2-16 від 12.09.2016 року одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_2, як випускниці навчального закладу із числа дітей-сиріт, не виплачено.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_2, як випускниця навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон № 2342-IV) основними засадами державної політики щодо соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування є, зокрема захист їх майнових, житлових та інших прав та інтересів, належне матеріально-технічне забезпечення незалежно від форми влаштування та утримання такої категорії дітей на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Заходи соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються, зокрема, до мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Частиною сьомою статті 8 Закону № 2342-IV передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Абзацом 16 ст. 1 Закону № 2342-IV передбачено, що випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

Таким чином, держава здійснює повне забезпечення, зокрема, дітей, позбавлених батьківського піклування. Випускники загальноосвітніх навчальних закладів із числа цих дітей та за рахунок навчального закладу забезпечуються одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

При цьому, частиною 7 статті 8 Закону № 2342-IV встановлюється обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші.

Таким чином, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2342-IV витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України. (стаття 39-9 Закону № 2342-IV).

Матеріальне забезпечення та питання виплати спірної грошової допомоги регламентовано також положеннями постанови Кабінету Міністрів України №226, в абзаці першому п. 13 якої зазначено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №2342-ІV передбачено, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та з урахуванням того, що відповідні норми Постанови №226, на які покликався апелянт в апеляційній скарзі, діяли до прийняття та набрання чинності Законом №2342-ІV і не приведені у відповідність з ним, при вирішенні спірної ситуації підлягають застосуванню положення ст. 8 Закону №2342- ІV, яка не ставить у залежність від працевлаштування відповідної категорії дітей, до яких відноситься ОСОБА_2, можливість отримання одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Таким чином, розмір одноразової допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, які закінчили навчання у 2016 році, повинен бути не менше за 9186 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що неповнолітній ОСОБА_2, як випускниці Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» одноразова грошова допомога не виплачувалась, оскільки вона не перебувала в статусі особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, апеляційний суд зазначає, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 691-2 від 20.11.2014 року надано неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а тому відповідно до ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» вона, як випускниця Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», має право на одноразову грошову допомогу в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати неповнолітній ОСОБА_2, як випускниці навчального закладу, одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та зобов'язання Люблинецької спеціалізованої школи - інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, передбачену ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку є правильним і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Люблинецької спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року у справі № 159/3617/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Р.В. Кухтей

Ухвала складена в повному обсязі 27.03.2017 року