Справа № 816/1745/16
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 816/1745/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. по справі № 816/1745/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач, ГУНП в Полтавській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо надання ОСОБА_1 недостовірної, точної та неповної публічної інформації за запитом;

- зобов'язати ГУНП в Полтавській області надати ОСОБА_1 достовірну, точну та повну інформацію, що запитувалася згідно з інформаційним запитом;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 01.09.2016 про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути та надати достовірну, точну та повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 01.09.2016 про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки доказам у справі, здійснено поверховий судовий розгляд з порушенням принципів адміністративного судочинства.

Учасники адміністративного процесу були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 21.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 01.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію наступного змісту:

- чи створена Ліквідаційна комісія, що здійснює ліквідацію територіальних органів МВС в Полтавській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", якщо так, то надати завірену копію наказу "Про створення ліквідаційної комісії" або його номер, дату видання, повний склад комісії з посадами;

- чи призначений уповноважений орган, який буде здійснювати облік справ пенсіонерів міліції, якщо так, то надати повну назву та адресу цього органу;

-якій посаді в Національній поліції України за класифікаційними характеристиками, функціональністю, організаційним рівнем підрозділу у структурі органу прирівнюється посада старшого дільничного інспектора Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, з якої позивача було звільнено; який посадовий оклад за цією посадою відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 17.11.2015р. "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції";

- яке спеціальне звання поліцейського прирівнюється до звання капітана міліції, та який розмір окладу за цим званням відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 17.11.2015р. "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції";

- які грошові надбавки і в якому розмірі встановлено поліцейському при вислузі 22 роки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 17.11.2015р. "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та Наказу МВС України № 260 від 06.04.2016р. (а.с. 37).

ГУНП в Полтавській області листом від 02.09.2016 р. № 39/304-зі надано відповідь, в якій зазначено, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" та Наказу МВС України від 03.11.2015р. №1341 "Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Полтавській області" видано Наказ УМВС України в Полтавській області від 05.11.2015р. № 1055 "Про затвердження персонального складу ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області". Також зазначено, що оскільки в наказі містяться персональні дані членів ліквідаційної комісії, надати копію наказу немає можливості, через відсутність правових підстав.

Вказано, що питання організації ведення обліку пенсіонерів МВС з числа колишніх міліціонерів покладено на ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області.

Також, проінформовано про те, що Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативними актами відповідність колишніх посад, звань, надбавок і доплат особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ теперішнім посадам, званням, надбавкам і доплатам поліцейських Національної поліції України не встановлюється.

Водночас повідомлено, що питання соціального захисту, в тому числі перерахунку пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ, розглядалося Міністерством соціальної політики України, у зв'язку з чим направлено позивачу копію листа Мінсоцполітики від 17.06.2016 р. за №8889/0/14-16/5 (а.с. 38).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо надання недостовірної, точної та неповної публічної інформації за запитом. Водночас, вважаючи, що питання, поставлені в запиті ОСОБА_1 від 01.09.2016 р., по суті не розглянуті, надана відповідь містить недостовірну та неповну інформацію, позивач звернувся до суду із вимогою про зобов'язання відповідача надати достовірну, точну та неповну публічну інформацію, що запитувалась згідно з інформаційним запитом.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що ані позивачем, ані відповідачем постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог в апеляційному порядку оскаржена не була.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 01.09.2016р. про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту та зобов'язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути та надати достовірну, точну та повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 01.09.2016 р. про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності допущення бездіяльності стосовно неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 01.09.2016 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання публічної інформації, врегульовані Конституцією України, Законом України "Про інформацію", Законом України "Про доступ до публічної інформації" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Законом України "Про доступ до публічної інформації" регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, за змістом наведеної статті можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

За змістом пункту 6 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на розпорядників публічної інформації покладені обов'язки надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, на розпорядників публічної інформації покладено обов'язок надавати на запити зацікавлених осіб вже реально існуючу на момент отримання запиту (тобто раніше створену і в силу цього вже наявну в розпорядженні) інформацію.

Частинами першою - третьою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Розпорядник інформації зобов'язаний надати запитувачу інформації письмову відповідь на запит про інформацію у строк, встановлений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка може містити запитувану інформацію, відмову в задоволенні інформаційного запиту або повідомлення про направлення інформаційного запиту належному розпоряднику.

Відповідно до частини першої статті 22 вищезазначеного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Отже, будь - яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

Слід зазначити, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про Національну поліцію" поліція здійснює свою діяльність на засадах відкритості та прозорості в межах, визначених Конституції та законами України. Поліція забезпечує доступ до публічної інформації, володільцем якої вона є, у порядку та відповідно до вимог, визначених законом.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до ГУНП у Полтавській області із запитом на доступ до інформації від 01.09.2016 р., у якому просив надати інформацію, яка в розумінні статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є публічною інформацію, тому, відповідач, як розпорядник інформації в розумінні статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", зобов'язаний був надати відповідь на цей запит не пізніше п'яти робочих днів з дня його отримання.

Листом від 02.09.2016 р. № 39/304-зі ГУНП України у Полтавській області позивачу надано відповідь на письмовий запит про доступ до публічної інформації від 01.09.2016 р., що позивачем не заперечується.

Таким чином, інформаційний запит від 01.09.2016 р. ГУНП України у Полтавській області розглянуто та у встановлені строки надано письмову відповідь на нього.

З аналізу зазначеної відповіді вбачається, що відповідачем надано інформацію щодо першого пункту зазначеного у запиті позивача від 01.09.2016 р.

В свою чергу, відповідачем частково надано відповідь по другому пункту запиту позивача від 01.09.2016 р., оскільки ГУПН в Полтавській області не зазначено адреси Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області.

Щодо відповіді ГУПН в Полтавській області на 3-5 пункти запиту необхідно зауважити на таке.

Пунктом б частини першої статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007р. № 1294 (далі - Постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №1294 затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23, схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.

З 07.11.2015 р. набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII.

Відповідно до пункту 4 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема: капітан міліції - капітан поліції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2015р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення; затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10; розміри надбавки за стаж служби в поліції згідно з додатком 11.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач мав підстави для отримання на свій запит інформації, щодо якої посади прирівнюється посада - старшого дільничного інспектора Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області до посади працівника Національній поліції України; який посадовий оклад за цією посадою відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2015р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"; яке спеціальне звання поліцейського прирівнюється до звання капітана міліції та який розмір окладу за цим званням відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2015р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"; які грошові надбавки та їх розмір встановлено поліцейському при вислузі 22 роки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2015р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та Наказу МВС України № 260 від 06.04.2016р.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, інформаційний запит позивача про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів у порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації", належним чином не був розглянутий.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його дій (бездіяльності), що оскаржується.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що ГУНП в Полтавській області у спірних правовідносинах допущено бездіяльність стосовно неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 01.09.2016р. про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту, а тому вважає за необхідне визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати ГУНП в Полтавській області повторно розглянути та надати достовірну, точну та повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 01.09.2016р. про надання інформації щодо другого-п'ятого пунктів запиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що ГУНП в Полтавській області не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач був звільнений з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, та що надання інформації, яку запитував позивач, буде перевищенням повноважень, наданих законодавством України, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

Як вже було зазначено, за приписами пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень-органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Колегія суддів зауважує на те, що належним відповідачем є відповідний орган, у чиєму володінні знаходиться запитувана інформація.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач володів офіційними документами, які містили запитувану інформацію, тому неправомірно відмовив ОСОБА_1 у наданні такої інформації.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. по справі № 816/1745/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.