Справа № 546/185/15-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. Справа № 546/185/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 546/185/15-а

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області

третя особа Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"

про скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 р.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, третя особа - Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект", в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 року.

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 546/185/15-а в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуально права, що призвело до неправильного вирішення справи, недоведеністю обставин, що мають значення справи та зазначає, що рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 року прийнято поза межами повноважень та без дотримання Конституції та законів України. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 546/185/15-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши докази, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2014 року виконавчим комітетом Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області було прийнято рішення №187, яким з квартири № 79, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована по вул. Островського, буд. 4 селище Решетилівка, знято статус «готелю» (службової), та повідомлено керівництво КС-5 про прийняття рішення і зобов'язано їх до 05 січня 2015 року вирішити питання про вивільнення квартири від наявних речей та матеріальних цінностей (т. 1, а.с.15).

Позивач не погодився з рішенням виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 року, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з законності прийняття рішення виконавчим комітетом Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області № 187 від 26 грудня 2014 року, яким з квартири № 79 по вул. Островського, буд. 4 селище Решетилівка знято статус «готелю».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про місце самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів встановила, що з метою забезпечення транзиту природного газу та забезпечення населення та інших споживачів Полтавської області природним газом в 1987 році позивач побудував та ввів в експлуатацію компресорну станцію «Решетилівка» КС - 5, яка є виробничим цехом позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме Положенням про Диканське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз». Після прийняття в експлуатацію КС-5, для забезпечення працівників компресорної станції житлом, було побудовано та введено, відповідно до Акту державної приймальної комісії від 29.12.1990 р. «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту», в експлуатацію 105-ти квартирний житловий будинок в смт. Решетилівка Полтавської області по вул. Островського, 4. Замовником зазначеного будівництва було Диканське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів (далі - Диканське ЛВУМГ).

Із акту державної приймальної комісії від 29.12.1990 р. «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту» встановлено, що функції єдиного замовника по спорудженню будинку по вул.Островського, 4 виконувало Диканське ЛВУМГ тобто позивач. Будинок № 4 по вул. Островського у селищі Решетилівка Полтавської області побудований за кошти позивача, що не заперечувалось під час судового розгляду відповідачем. А тому, колегія суддів вважає, що квартира №79 по вул. Островського, 4 смт. Решетилівка, Полтавської області відноситься до відомчого житлового фонду позивача, державного підприємства.

У відповідності до ст. 91 Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. (чинного на момент підписання Акту введення в експлуатацію будинку) порядок передачі будівель, споруд, устаткування та іншого майна, що належить до основних засобів державних організацій, іншим державним організаціям, а також колгоспам, іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Умови передачі підприємствами і організаціями виконкомам місцевих рад народних депутатів відомчих житлових будинків, регулювався на той час постановою Ради міністрів Української РСР від 31.03.1980 р. за № 204 (далі - Постанова).

Відповідно до пункту 8 вищевказаної постанови, приймання відомчих жилих будинків здійснюється комісіями, створюваними виконкомами Рад народних депутатів відповідних населених пунктів. До складу вказаних комісій включаються представники житлово- експлуатаційної організації виконкому місцевої Ради народних депутатів, які приймає житловий фонд, і підприємства (організації), що передає цей фонд. При відсутності в даному населеному пункті житлово-експлуатаційної організації або організації комунального господарства виконкому місцевої Ради, на яку покладено експлуатацію жилих будинків, до складу комісії включається представник управління житлового господарства виконкому обласної Ради народних депутатів.

Приписами пункту 11 вищевказаної постанови, вказано що Акт приймання-передачі відомчих жилих будинків складається в 4-х примірниках, підписується членами комісії і затверджується виконкомом місцевої Ради народних депутатів, який створив комісію, і міністерством (відомством) СРСР або УРСР, якому підпорядкується підприємство (організація), що передає житловий фонд.

Пункт 12 зазначеної Постанови вказує, що у випадках, коли функції замовника по будівництву жилих будинків відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 1 березня 1978 p. N 173 виконуються підприємствами (організаціями) міністерств і відомств СРСР або підприємствами (організаціями), які здійснюють у встановленому порядку будівництво житла господарським способом, новозбудовані жилі будинки після підписання акта державної комісії про приймання будинку (будинків) в експлуатацію підлягають передачі виконкомові місцевої Ради народних депутатів у порядку, встановленому Положенням про умови передачі підприємствами і організаціями виконкомам місцевих Рад народних депутатів відомчих жилих будинків.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що житловий будинок по вул.Островського, 4 смт.Решетилівка, був переданий позивачем до комунальної власності територіальної громади смт.Решетилівка в порядку, визначеному постановою Ради міністрів Української РСР від 31.03.1980 р. за № 204 «Про умови передачі підприємствами і організаціями виконкомам місцевих рад народних депутатів відомчих житлових будинків», оскільки виконавчим комітетом Решетилівської селищної ради не створювалась комісія по прийняттю відомчого житлового фонду, та не складався та не підписувався членами комісії акт приймання-передачі відомчого житлового фонду, відповідно до п.п. 8, 11 постанови Ради міністрів Української РСР від 31.03.1980 за № 204 «Про умови передачі підприємствами і організаціями виконкомам місцевих рад народних депутатів відомчих житлових будинків».

Таким чином, колегія суддів вважає, що квартира № 79 в будинку № 4 по вул. Островського, смт.Решетилівка відноситься до відомчого житлового фонду позивача, оскільки в установленому чинним законодавством порядку не була передана до комунальної власності територіальної громади смт.Решетилівка, ні за діючим на той час законодавством, ні за законодавством, чинним на час прийняття оскаржуваного рішення.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про місцеві ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" (введений у дію Постановою Верховної Ради України від 08.12.1990 року) було вказано, що до комунальної власності належить майно, яке передається безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, майно, яке створюється і купується органами місцевого самоврядування за рахунок належних їм коштів, а також майно, перелік якого встановлено Законом про власність.

Згідно ст. 35 Закону України "Про власність" об'єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об'єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров'я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв'язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного та соціального розвитку відповідної території. У комунальній власності перебуває також майно, передане у власність області, району чи іншої адміністративно-територіальної одиниці іншими суб'єктами права власності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки житловий будинок по вул. Островського, 4 смт. Решетилівка, не був переданий позивачем до комунальної власності територіальної громади смт.Решетилівка в порядку, визначеному постановою Ради міністрів Української РСР від 31.03.1980 року за № 204 «Про умови передачі підприємствами і організаціями виконкомам місцевих рад народних депутатів відомчих житлових будинків», то відсутні правові підстави стверджувати, що вказаний будинок є комунальною власністю виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області.

Рішенням виконкому Решетилівської районної ради народних депутатів № 126 від 20 червня 1991 року визнано право власності на житлові будинки згідно додатку № 1, у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка, за виконкомом Решетилівської селищної народних депутатів (т. 1, а.с. 75).

09 серпня 1991 року виконавчим комітетом Решетилівської районної ради народних депутатів на зміну рішення № 126 від 20 червня 1991 року прийнято рішення №165 про оформлення права власності за виконкомом Решетилівської селищної ради народних депутатів на житлові будинки, у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка; вирішення всіх питань, пов'язаних з експлуатацію вищеназваного житла, покладено на комбінат комунальних підприємств; прийнято рішення просити Полтавське бюро технічної інвентаризації видати реєстраційні посвідчення на будинки згідно додатку №1 у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка (т. 1, а.с.63-66).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись в постанові від 08.12.2016р. на те, що рішенням виконкому Решетилівської районної ради народних депутатів № 126 від 20 червня 1991 року, за виконкомом Решетилівської селищної ради народних депутатів визнано право власності на житловий будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка, не дослідив наявні в матеріалах докази, оскільки Решетилівська районна рада народних депутатів рішенням №165 від 09.08.1991 р. змінила рішення №126 від 20.06.1991 р., яким відповідно «визнання права власності» було змінено «на оформлення права власності за виконкомом Решетилівської селищної ради народних депутатів на житлові будинки, у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка». Таким чином, колегія суддів вважає, що Решетилівська районна рада народних депутатів не визнала права власності на будинок по вул. Островського, 4, а лише прийняла рішення про оформлення в установленому законом порядку права власності, тобто дію на майбутнє, яке так і не було оформлено. В матеріалах справи є відповідь на запит суду з Полтавського бюро технічної інвентарізації, де вказано, що квартира №79 в будинку по вул.Островського, 4 смт.Решетилівка на праві власності не зареєстрована (т.1, а.с. 124).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, (яка втратила чинність 13.12.1995 р., та була чинною на дату прийняття вищезазначеного рішення) в переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь, вказано акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Вказаний акт наявний в матеріалах справи та підтверджує право позивача на квартиру як замовника вказаного будівництва. Акт приймання передачі житлового будинку з державної власності в комунальну не складався, відповідно і не затверджувався в установленому законом порядку. Отже право власності на вказану квартиру відповідач не міг зареєструвати, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи необхідні для проведення реєстрації. Рішення Решетилівської районної ради №126 від 20.06.1991 р. та рішення Решетилівської районної ради №165 від 09.08.1991 р. не є правовстановлюючим документом, для реєстрації права власності відповідно до діючого на той час законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Аналіз чинного законодавства України вказує на те, що цей документ був і є достатньою підставою для визнання права на нього з боку позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Решетилівської районної ради народних депутатів від 07 травня 1991 року № 98, квартиру №79 в будинку по вул.Островського, 4 селища Решетилівка було включено до числа службових.

Відповідно до п.3 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській УРСР» затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №37 від 04 лютого 1988р.(далі - Положення), жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Приписами п. 5 Положення вказано, що облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Згідно абз.2 п.6 Положення виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідач не має повноважень щодо надання вказаній квартирі статусу службова, а також зняття з неї цього статусу, оскільки діючим законодавством надання та зняття з квартири статусу «Службова» віднесено до компетенцій виконавчого комітету районної ради.

Водночас, обставини стосовно того, що вказана квартира має статус службової, визнана в постанові Решетилівського районного суду Полтавської області від 23.12.2014 р. №546/1153/14-а, якою скасовано рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради №77 від 28.05.2014 р., яким квартиру №79 по вул.Островського, 4 смт.Решетилівка виведено з користування Диканського ЛВУМГ та прийнято на баланс територіальної громади смт. Решетилівка.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення №187 від 26.12.2014 року відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 року прийнято правомірно.

Згідно пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, серед іншого, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням неповного з'ясування судом першої інстанції обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 546/185/15-а не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового розміру становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Колегія суддів встановила, що при подачі позовної заяви підлягав судовий збір в сумі 73,08 грн., а тому за подання апеляційної скарги мав сплатити 80,40 грн., а тому необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 153 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

Постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 546/185/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, третя особа - Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" про скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 р. задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26.12.2014 року.

В іншій частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" судовий збір в сумі 153 грн. 48 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 27.03.2017 р.