Справа № 668/11/2170
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2011 р. 14 год.34 хв.Справа № 2-а-668/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Мельник О.О., за участю представника позивача Штульман З.В., представника відповідача Тосік Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Либер"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні < 3-я особа >

про скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Приватне підприємство "Либер" (позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 23.11.2010 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 9838 грн. 92 коп. та застосування штрафних санкцій в сумі 4919 грн. 46 коп. Позивач стверджує про те, що правочин з ТОВ "Скад" є правомірним, був направлений на реальнее настання правових наслідків, підтверджений договором, рахунком - фактурою, видатковою та податковою накладними, платіжним документом, сертифікатом відповідності. Суми податку на додану вартість були включені до податкового кредиту декларації листопада 2009 року. Позивач вважає, що до компетенції податкової служби не входять питання встановлення дійсності або недійсності конкретних договорів, або тлумачення їх змісту, це є виключною компетенцією сторін по договору і суду. Застосовуючи тлумачення змісту договорів, роблячи висновок про їх неправомірність (недійсність), податковий орган вийшов за межі своїх повноважень, визначених Законом України "Про державну податкову службу в Україні". Висновки податкової інспекції при визнанні нікчемним договору ґрунтуються на припущеннях, а не достовірно встановлених фактах. ДПІ повина була подати позов до суду про визнання угоди недійсною, а не самостійно визначати їх нікчемність. Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов, вважає, що законодавчими нормами не покладений обов'язок перевіряти статус контрагента, сплату ним податків, наявність у нього трудових ресурсів, умов для виробництва, зберігання та транспортування.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, зазначає, що актом невиїзної документальної перевірки СТОВ "Скад" від 21.06.2010 було виявлено порушення ч.1 ст. 203, ст.ст. 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України, взаємовідносини між СТОВ "Скад" та всіма його постачальниками визнано нікчемними. У СТОВ не виявлено товаро - транспортних накладних з відмітками про передачу та отримання палива, трудових ресурсів, які приймали б участь у прийманні продукції від постачальника та відвантаження її покупцю, умов для зберігання товарів. СТОВ "Скад" здійснював діяльність, спрямовану на надання податкової вигоди для третіх осіб, але всі операції із придбання та реалізації мали не реальний товарний характер, товар не перевозився і не зберігався. СТОВ видавались податкові та видаткові накладні без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків. Підприємством порушено ст.228 ЦК України щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний прядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю. Угода позивача з даним підприємством відповідно до п.п.1, 2 ст.215, п.п.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемною, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків. Відповідач вказує, що Законом України "Про податок на додану вартість" передбачено, що однією з обов'язкових вимог включення до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету. Якщо постачальника продукції неможливо перевірити внаслідок відсутності його за місцезнаходженням, податкова інспекція не має можливості встановити факту надмірної сплати податку позивачем. Податковий кредит позивача не підтверджений податковими зобов'язаннями постачальника, віднесену позивачем до податкового кредиту сума податку на додану вартість податкова інспекція не підтверджує. Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Обставини справи свідчать, що приватне підприємство "Либер" є юридичною особою, платником податків, знаходиться на обліку в ДПІ у м. Херсоні з лютого 2003 року. В листопаді 2010 року фахівцем ДПІ у м. Херсоні проведена документальна невиїзна перевірка ПП "Либер" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з СТОВ "Скад" за листопад 2009 року, за наслідками перевірки складено акт від 09.11.10 № 4697/23-2/32391652, який позивач підписав із зауваженням.

ДПІ було виявлено, що до податкового кредиту листопада 2009 року позивач включив суму 9838 грн. 92 коп. за податковою накладною № 1756 від 30.11.09, яка видана СТОВ "Скад" при продажу бензину АИ-76, АИ-92, АИ-95. Між позивачем та СТОВ "Скад" укладено договір 01.11.09 купівлі-продажу нафтопродуктів № 314, поставка бензину оформлена накладною РН-0001656 від 30.11.09, рахунком-фактурою, розрахунки за бензин проведені у безготівковій формі на суму 59033 грн. 58 коп. В подальшому бензин позивачем реалізовано ПП ОСОБА_3, платнику єдиного податку. ТТН у позивача не виявлено.

За результатами розгляду висновків перевірки ДПІ у м. Херсоні прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 від 23.11.2010 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 9838 грн. 92 коп. та застосування штрафних санкцій в сумі 4919 грн. 46 коп. Дане рішення є предметом спору.

Причиною виникнення спору стало питання щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за наслідками виконання операцій з придбання товару у листопаді 2009 року. Судом з'ясовано, що фактично підставою для визначення позивачеві оспорюваних сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість слугували висновки контролюючого органу, викладені в актах перевірок як самого позивача та і його контрагента СТОВ "Скад" про безпідставне включення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ у складі вартості палива, придбаних у СТОВ "Скад".

При проведені перевірки податковим ревізором був використаний акт від 21.06.10 невиїзної документальної невиїзної перевірки діяльності СТОВ "Скад" за серпень-грудень 2009 року, січень-березень 2010 року, з якого вбачається, що СТОВ не надало оригіналів первинних бухгалтерських та податкових документів, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту, в 1 кварталі 2010 року працювало тільки 2 особи, за місцезнаходженням товариство не виявлено. На момент перевірки дане товариство мало стан 8 - "до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням", свідоцтво платника ПДВ було анульовано 05.02.2010, встановлено відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту. Від ХФ ПАТ ПІБ надійшов лист про те, що за період 18.12.08 по 31.12.09 обіг грошових коштів по рахунку СТОВ "Скад" був відсутній. Серед постачальників СТОВ були такі, що або відсутні за місцезнаходженням, або в стані ліквідації чи банкрутства. В ході перевірки встановлено відсутність реальних поставок товарів, що свідчить про укладання СТОВ "Скад" угод без мети реальних наслідків. У СТОВ "Скад" відсутні документи про прийняття, оприбуткування та відвантаження товаро-матеріальних цінностей, сертифікати якості, інші документи про транспортування та зберігання товарів. Всі операції з контрагентами СТОВ "Скад" визнано нікчемними. Усі операції по ланцюгу постачання СТОВ "Скад" - ПП "Либер" також є нікчемними. Акт перевірки не підписано директором ОСОБА_4

Позивачем надані суду первинні бухгалтерські та податкові документи, які складались при виконанні купівлі-продажу бензину СТОВ "Скад". Від імені СТОВ документи підписані керівником ОСОБА_4 Також суду надана банківська виписка акціонерного банку "Діамант" про надходження від СТОВ "Скад" оплати за бензин з ПДВ на загальну суму 59033 грн. 55 коп.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, визначені виключно Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР (надалі Закон № 168/97). Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97 передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість. Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

На момент здійснення господарської операції придбання бензину постачальник бензину був зареєстрований як платник ПДВ, подавав відповідну звітність до податкової інспекції з показниками господарської діяльності, в якій відобразив факт виникнення податкових зобов'язань по ПДВ внаслідок продажу бензину позивачу, претензій до оформлення податкової накладної № 1756 від 30.11.09 у податкової інспекції немає. Роздрібна торгівля паливом є одним з видів діяльності СТОВ "Скад" згідно ЄДР. ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкової накладної, не вказує на неправильність складання позивачем податкової декларації.

Згідно ст.9 Закону України від 16.07.99 №996 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, повинні бути складені під час здійснення господарської операції. Для точнішого визначення вимог, що пред'являються до первинних документів, крім Закону про бухоблік, слід керуватися Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, яким встановлено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, від імені якої складений документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники, посади, прізвище і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції та складання первинного документа.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд не заперечує тези ДПІ про те, що підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування (податкових зобов'язань) з податку на додану вартість, нарховану на вартість бензину, є факт реального придбання товару та безпосередній зв'язок витрат на оплату вартості товару з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання, віднесення до складу податкового кредиту лише сум податку, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку.

Судом досліджені обставини реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймались на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи.

В акті перевірки позивача не зазначено факту відсутності документального підтвердження правочинів купівлі-продажу бензину. В даному випадку ДПІ не наведено аргументів, які б спростовували доводи позивача про реальність господарських операцій. Навпаки, ДПІ в акті перевірки не заперечує відповідач проти факту подальшого продажу позивачем бензину, отже придбаний бензин використаний у господарській діяльності позивача. Посилання ДПІ на те, що один з банків, в якому відкритий рахунок СТОВ "Скад", повідомив про відсутність руху коштів в листопаді 2009 року, не є підставою для ствердження про відсутність оплати бензину, оскільки ДПІ не запречує тієї обставини, що позивач сплатив вартість бензину. Позивач надав суду виписку з особового банківського рахунку, видану акціонерним банком "Діамант", яка підтверджує факт перерахування коштів позивачем на рахунок СТОВ "Скад" в тому самому банку, що повністю відповідає договірним умовами, в договорі вказаний рахунок продавця в АБ "Діамант".

Суд критично оцінює зміст акту перевірки СТОВ "Скад", який не підписаний його керівником та складений тільки за документами податкової інспекції, СТОВ "Скад" не надало для перевірки жодного оригіналу первинних бухгалтерських та податкових документів. Суд не надано доказів притягнення СТОВ "Скад" або його керівника до будь-якої відповідальності (кримінальної або фінансової) за викладені в акті порушення. Крім того, саме по собі можливе порушення податкового чи іншого законодавства контрагентом платника податків не є достатньою підставою для відмови у праві на податковий кредит такому платнику. У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальник був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцем, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї. Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про будь-які порушення в діяльності СТОВ "Скад", в матеріалах справи відсутні. Кримінальних справ по факту ухилення від сплати податків не було відкрито. Також ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливості з'ясувати всі обставини діяльності постачальника на момент придбання цього товару, з метою виявлення тих обставин, які унеможливлюють віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

Доводи податкової інспекції про обов'язковість у покупця товаро-транспортних накладних, суд вважає не обґрунтованими, оскільки позивач не підтверджує перевезення бензину його транспортом або орендованим ним, а посилається на поставку товару СТОВ "Скад". Крім того, спільний наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" від 29.12.1995 року № 488/346, в порушення вимог Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.92 № 493/92 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України. Тому складання ТТН є необов'язковим. Установленим обставинам належить давати оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності. Тільки факт відсутності документів про перевезення не може бути беззаперечним доказом неправомірності вчиненої господарської операції. Суд також приймає до уваги, що торгівля паливом входить до основних видів діяльності позивача. У позивача були технічні та технологічні можливості до здійснення операцій придбання та продажу паливно-мастильних матеріалів, бензин був завезений на власну АЗС, та в подальшому проданий приватному підприємцю.

Посилання ДПІ на нікчемність правочину суд вважає недоведеним. За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України, правочин, спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 цієї статті, є нікчемним. Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. ДПІ не встановила персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Чинне законодавство України не передбачає такої підстави нікчемності договору як відсутність продавця за юрадресою через рік після здійснення господарської операцій або відсутність товарно-транспортних накладних чи будівль та транспорту у продавця товару. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Посилання в акті перевірки на ст. 228 ЦКУ є безпідставним. ДПІ не надала достатньо доказів того, що дії позивача або СТОВ "Скад" були спрямовані на настання тих негативних наслідків, які наведені у ст. 228 Цивільного Кодексу України, так як незаконність заволодіння майном має бути підтверджена відповідними доказами, зокрема, обвинувальним вироком суду відносно осіб, що незаконно заволоділи майном. Будь-якого закону, в якому було б вказано про нікчемність спірної угоди, відповідач суду не навів. ДПІ не довела суду, що сторони уклали формальний договір, на виконання якого склали формальні документи, що фактичного виконання договору не відбулось. З наведеного слідує, що оскільки недійсність вчиненого позивачем правочину з СТОВ "Скад" законом прямо не встановлена, то такий правочин слід віднести до оспорюваного, а тому викладені в акті перевірки висновки ДПІ про нікчемність правочину є передчасними та безпідставними, оскільки відповідні судові рішення щодо цього відсутні.

За таких обставин наведені в акті перевірки обставини діяльності постачальника позивача не можуть бути причинами для відмови в податковому кредиті. З'ясовані обставини господарської діяльності позивача не дають підстав вважати, що головною метою позивача було одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди, за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Дії позивача при формуванні податкового кредиту свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, позивачем не допущено порушень вимог Закону "Про податок на додану вартість", у зв'язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № 1/0 від 23.11.2010 підлягають задоволенню. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов приватного підприємства "Либер" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні № 1/0 від 23.11.2010.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 серпня 2011 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.2.1