Справа № 348/2319/16-а
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2319/16-а

22 березня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Жукової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні представник позивача по справі ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними та зобов»язати вчинити дії.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області Жукова О.О. позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

У відповідності з вимогами ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці, за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 18.10.1985 року по 31.01.1992 року та з 26.06.1992 року по 14.08.1994 року працював у «Мамонтовській базі виробничого-технологічного обслуговування комплектації обладнання» на посаді «стропальник-вантажник».

Вищевказане підприємство знаходилося на території селища Мамонтово Нафтоюганського району Ханти-Мансійського автономно округу-Югра (Росія), яке згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі.

У період з 10.01.1997 року по 28.11.2003 року позивач по справі ОСОБА_3 працював в ЗАТ «Сибнафта» на посаді «помічник бурильника».

Вищевказане підприємство знаходиться на території м. Нижнєвартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу (Росія), яка згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі.

У період з 15.02.2004 року по 15.02.2008 року позивач по справі ОСОБА_3 працював у ТзОВ «НВП-Нафторемсервіс» на посадах «машиніст підіймача А-50 6-го розряду» та «машиніст бетонувального агрегату 6-го розряду в цеху по випробовуванню свердловин».

Вищевказане підприємство знаходиться на території м. Стрежевой Томська область (Росія), яка згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Позивач по справі ОСОБА_3 у період з 22.01.2009 року по 13.11.2011 року працював в ВАТ «Тазовська нафтогазорозвідувальна експедиція» на посаді «водій першого класу автомобіля Татра -815».

Вищевказане підприємство знаходиться на території селища Раз-Сале Тазовський район Ямало-Ненецького автономного округу (Росія), яка згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі.

Весь стаж роботи позивача по справі ОСОБА_3 на вищевказаних підприємствах підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці (ас.6-11).

16.05.2016 року позивач по справі ОСОБА_3 звернувся до Надвірнянського об»єднаного УПФ України Івано-Франківської області з заявою та документами для призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.03.1993 року.

Однак, відповідач своїм листом від 18.08.2016 року №4050/03 відмовив позивачу по справі ОСОБА_3 в призначенні пільгової пенсії з підстав недостатньої кількості років роботи у місцевостях прирівняних до району Крайньої Півночі та районів Крайньої Півночі (ас.17).

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМ України.

Відповідно з п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 5 розділуXVПрикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СPCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої півночі на місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та «Інструкцією про порядок надання пільг», затвердженої постановою Держкомпраці та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 стаж в районах Крайньої Півночі з 01.08.1945 року по 01.03.1960 року при розрахунку трудового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, інвалідності та за вислугу років, зараховується в подвійному розмірі, а з 01.03.1960 року - у півторакратному розмірі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тобто, для пільгового обчислення страхового стажу вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Для підтвердження права на пільгову пенсію позивачем по справі ОСОБА_3 було надано трудову книжку, довідку представництва ВАТ «НК «Роснафта» в Ханти-Мансійському автономною окрузі №РН14-15-1162 від 08.07.2016 року, архівну довідку представництва ВАТ «НК «Роснафта» в Ханти-Мансійському автономною окрузі №РН14-15-1162 від 08.07.2016 року про заробітну плату, довідку Державної установи - управління ПФ РФ в м. Нижнєвартовськ №3798/05 від 08.08.2016 року, довідку про заробітну плату №42 видану ВАТ «Тазовська нафтогазорозвідувальна експедиція».

Указом Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 року, встановлено, що пільги по обчисленню стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники заключили трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років.

Пунктом 43 Розділу VI «Пільги при призначенні державних пенсій» постанови Держкомпраці та Президії ВЦРПС №530/П-28 від 16.12.1967 року «Про затвердження Інструкції про порядок надання пільг особам, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Державного комітету праці та Президії ВЦРПС передбачено: «…загальний стаж роботи, що дає право - на отримання пенсії обчислюється за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі в наступному порядку: а) пенсії по віку і по інвалідності - за період з 1 березня 1960 року один рік роботи зараховується за один рік і шість місяців роботи особам, зазначених в пунктах 2, 3 і 4 даної Інструкції;

Відповідно до п. 2 «пільги, передбачені статями 1,2,3,4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін і доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору».

Згідно ст.2 вказаного Указу: «Робітникам і службовцям, які пропрацювали в районах Крайньої Півночі не менше 15 календарних років, а в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, - не менше 20 календарних років, пенсії по віку призначати чоловікам - по досягненні 55 років і жінкам - по досягненні 50 років».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, але враховуючи ст. 1 Тимчасової угоди між урядом України і урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року чоловіки, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, мають право на пенсію за віком по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років. Частиною 2 Угоди передбачено, що «громадянам сторін, що домовляються, які працювали як у районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи у районах Крайньої Півночі».

Позивач по справі ОСОБА_3 пропрацював 19 років у місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, то відповідно до ч. 2 Угоди його стаж роботи в районах Крайньої Півночі становить 14 років, а всього разом в районах Крайньої Півночі стаж роботи позивача по справі ОСОБА_3 становить 16 років, що є достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Тимчасової угоди укладеної між урядом України і урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

Крім того, згідно листа Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 18.08.2016 року вбачається, що позивачу по справі ОСОБА_3 буде зараховано до загального трудового стажу періоди роботи з 18.11.1981 року по 13.12.1984 року в УВС Івано-Франківської області (ас.41).

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст.18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163,167,186,254 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, якими відмовлено ОСОБА_3 в зарахуванні до загального трудового стажу періоди роботи з 18.11.1981 року по 13.12.1984 року в «УВС Івано-Франківської області», період роботи з 20.09.1994 року по 25.12.1996 року в ТзОВ «Аура» та до стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі у період з 18.10.1985 року по 31.01.1992 року та з 26.06.1992 року по 14.08.1994 року у «Мамонтовській базі виробничого-технологічного обслуговування комплектації обладнання»; період роботи з 10.01.1997 року по 28.11.2003 року у ЗАТ «Сибнафта»; період роботи з 15.02.2004 року по 15.02.2008 року у ТзОВ «НВП-Нафторемсервіс» період роботи з 22.01.2009 року по 13.11.2011 року у ВАТ «Тазовська нафтогазорозвідувальна експедиція» та у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно Тимчасової угоди укладеної між урядом України і урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року;

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_3 до загального трудового стажу періоди роботи з 18.11.1981 року по 13.12.1984 року в «УВС Івано-Франківській області», період роботи з 20.09.1994 року по 25.12.1996 року в ТзОВ «Аура» та до стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі у період з 18.10.1985 року по 31.01.1992 року та з 26.06.1992 року по 14.08.1994 року у "Мамонтовській базі виробничого-технологічного обслуговування комплектації обладнання"; період роботи з 10.01.1997 року по 28.11.2003 року у ЗАТ «Сибнафта»; період роботи з 15.02.2004 року по 15.02.2008 року у ТзОВ «НВП-Нафторемсервіс», період роботи з 22.01.2009 року по 13.11.2011 року у ВАТ «Тазовська нафтогазорозвідувальна експедиція» та призначити ОСОБА_3 пенсію з 16.05.2016 року зі зниженням пенсійного віку згідно Тимчасової угоди, укладеної між Урядом України і урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року та провести відповідні виплати.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст постанови виготовлено 24.03.2017 року.