Справа № 4318/11/2170
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2011 р. Справа № 2-а-4318/11/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про визнання незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 23250427 від 14.12.2010 р. та ВП № 25328533 від 23.03.2011р,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач), в якому просить визнати незаконними та скасувати постанови ВП № 23250427 від 14.12.2010 р. та ВП № 25328533 від 23.03.2011р. про відкриття виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що відділом державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області винесено постанови ВП № 23250427 від 14.12.2010 р. та ВП № 25328533 від 23.03.2011р. про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимог про сплату боргу № Ф-181 від 19.11.2010 р. та 03.02.2011 р. управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі Херсонської області. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вимога є документом неприбуткової самоврядної організації, а не державного органу влади, а тому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" не може бути прийнята до виконання. Крім того, ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на даний час виключена. Таким чином, державним виконавцем протиправно було відкрито виконавче провадження, а тому й інші дії спрямовані на примусове виконання вимог про сплату боргу є протиправними.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення, в яких просив розглядати справу за його відсутності. У запереченнях відповідач вказує на безпідставність твердження позивача про незаконність постанов ВП № 23250427 від 14.12.2010 р. та ВП № 25328533 від 23.03.2011р. про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що оскаржувані постанови винесені на підставі заяв начальника управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області від 13.12.2010 р. та 21.03.2011 р. та направленні сторонам виконавчого провадження. При відкритті виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області не порушено жодної з норм чинного законодавства України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі Херсонської області для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області направлено вимоги № Ф-181 від 19.11.2010 р. та від 03.02.2011 р.

14.12.2010 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги про сплату боргу № Ф-181 від 19.11.2010 р. та надано строк для добровільного виконання до 21.12.2010 р., яку направлено боржнику.

23.03.2011 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги про сплату боргу № Ф-181 від 03.02.2011 р. та надано строк для добровільного виконання до 30.03.2011 р., яку направлено боржнику.

Суд вважає такі дії відповідача правомірними з наступних підстав.

Положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу.

Управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі Херсонської області є органом виконавчої влади, який здійснює повноваження, покладені на нього п.12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001.

У відповідності до п.12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001.

Згідно зі ст.1 Положення про Пенсійний фонд України (яке було чинним на час спірних правовідносин), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Відповідно до ст.15 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

З системного аналізу вказаних правових норм слідує, що управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі є державним органом.

Суд зазначає, що положеннями ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачалося, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратила чинність з 01.01.2011 р.

Однак ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначає, що територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

З системного аналізу вказаних правових норм слідує, що вимога управління Пенсійного фонду про сплату боргу є виконавчим документом.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Положеннями ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакція, яка діяла на час спірних правовідносин) визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документу до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Вимоги управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі про сплату боргу від 19.11.2010 р. та від 03.02.2011 р. № Ф-181 відповідають вимогам, які пред'являються до виконавчого документа, строк пред'явлення їх до виконання не закінчився, вказані виконавчі документи пред'явлені до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання, а тому державний виконавець повинен був прийняти вимоги про сплату боргу та відкрити виконавче провадження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про визнання незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 23250427 від 14.12.2010 р. та ВП № 25328533 від 23.03.2011р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5