Справа № 807/1564/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 р. Справа № 876/1554/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Іщук Л. П., Онишкевича Т. В.

з участю: секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №807/1564/16 за адміністративним позовом Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве про стягнення суми податкового боргу із земельного податку з юридичних осіб в сумі 219 569 гривень 66 коп.,

УСТАНОВИВ:

Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве і просила стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве в дохід місцевого бюджету суму податковий борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 219 569 гривень 66 коп., в тому числі 17 гривень 52 коп. - пені.

Позовні вимоги мотивує тим, що Квартирно - експлуатаційний відділ міста Мукачеве в Мукачівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області зареєстрований як платник податків та відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України зобов'язаний обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. В порушення даної норми, відповідач за період з 12 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року не сплатив до бюджету земельний податок з юридичних осіб. Борг у відповідача виник у листопаді 2011 року, який є безперервним і станом на сьогоднішній день не погашений.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве в дохід місцевого бюджету суму податкового боргу із земельного податку з юридичних осіб в сумі 219 569 гривень 66 коп., в тому числі 17 гривень 52 коп. - пені. В задоволенні решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що КЕВ м. Мукачеве є органом державної військової влади на місцях в системі Збройних Сил України, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у відносинах, що виникають з його діяльності. Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, плату за землю віднесено до місцевих податків та включено до складу податку на майно. КЕВ м. Мукачеве, як структурний підрозділ Міністерства оборони України, був звільнений від сплати земельного податку до прийняття Закону України від 28 грудня 2015 року. Після набрання чинності цим Законом у позивача виник обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

Також апелянт посилається на те, що нормами Податкового кодексу України надано право місцевим радам установлювати своїми рішеннями місцеві податки і збори, у тому числі плату за землю. Проте, у відповідно до ст. 27 Бюджетного Кодексу, Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують показники бюджету та/або збільшують витрати бюджету), офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та зборів (пп. 12.3.4. ПКУ). Якщо цю норму законодавства не дотримано, то норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

З огляду на зазначене, КЕВ м. Мукачеве не є належним відповідачем у даній справі та вважає, що податковий борг за користування землею повинен стягуватись із Міністерства оборони України, як із користувача земель оборони.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не направили представників, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, Квартирно - експлуатаційний відділ м. Мукачеве надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, інші особи, які беруть участь у справі не направляли клопотань про розгляд справи за їх участі. Апеляційний суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи, а також для визнання обов'язкової участі представників сторін в апеляційному розгляді справи немає.

У зв'язку з цим відповідно до ст. 41, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто за відсутності сторін та представників, а також не проводилося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач діє у межах своєї компетенції та відповідно до норм діючого законодавства, що ним доведено належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Квартирно - експлуатаційний відділ міста Мукачеве () зареєстрований як юридична особа згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та з 30 вересня 1997 року взятий на облік як платник податків в Мукачівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області і зареєстрований як платник податків. Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визначається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно довідки Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області за період з 12 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість із земельного податку в розмірі 219 569 гривень 66 коп.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення Податкового кодексу України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, а виконанням податкового обов'язку є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 269 цього ж Кодексу платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У відповідності до п. 287.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

В силу норми п. 286.2 ст.286 вищезазначеного Кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно зі ст. 54 даного Кодексу платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Із матеріалів справи вбачається, що податкове зобов'язання відповідача по земельному податку виникло шляхом подання до позивача податкових декларацій з плати за землю, а саме: по земельному податку з юридичних осіб (м. Мукачево) розрахунок № від 17 червня 2016 року в сумі 222 гривень 94 коп. та розрахунок № від 16 лютого 2016 року в сумі 1 845 гривень 12 коп.; по земельному податку з юридичних осіб (смт. Кольчино) розрахунок № від 16 лютого 2016 року в сумі 131 581 гривень 32 коп.; по земельному податку з юридичних осіб (с. Горонда) розрахунок № від 16 лютого 2016 року в сумі 85 902 гривень 76 коп.

Пунктом 129.1 ст.129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Встановлено, що позивачем було нараховано Квартирно - експлуатаційному відділу м. Мукачеве пеню в загальному розмірі 17 гривень 52 коп. по земельному податку з юридичних осіб (Мукачево) що підтверджується Довідкою про суму податкового боргу по платежах.

Відповідач, як структурний підрозділ Міністерства оборони України, був звільнений від сплати земельного податку до прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року, згідно якого було внесено зміни до Податкового кодексу України та після чого в останнього виник обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

Згідно з п.п. 284.1, 284.2 ст. 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам. Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни. Якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Відповідач посилається на рішення про звільнення від сплати земельного податку, зокрема, на рішення Мукачівської міської ради №11447 від 25 червня 2015 року, яким Збройні Сили України звільнено від сплати земельного податку.

Також, рішенням п'ятдесят другої сесії шостого скликання №984 від 18 лютого 2015 року, Колчинська сільська рада звільнила відповідача від сплати земельного податку на 100 відсотків.

Відповідач зазначає, що Горондівська сільська рада надала відповідачу 50 відсотків звільнення від сплати земельного податку у 2015 - 2016 роках.

Також, посилається на рішення №873 від 09 квітня 2015 року та №18 - 2/2015 від 23 грудня 2015 року, якими Верхньокоропецька сільська рада звільнила від сплати земельного податку державні та бюджетні установи, які повністю утримуються за рахунок коштів державних та місцевих бюджетів.

При цьому, аналогічні рішення було прийняті Дерценською сільською радою в лютому 2015 року №385 та №411 від 21 серпня 2015 року, якими державні та бюджетні установи, які повністю утримуються за рахунок коштів державних та місцевих бюджетів звільненні на 100 відсотків від сплати земельного податку.

Також відповідач посилається на рішення №21 від 11 грудня 2015 року Павшинської сільської ради, яким Збройні Сили України було звільнено від сплати земельного податку на 2016 рік.

Пунктом 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 цього ж Кодексу, сума грошового зобов'язання самостійно узгодженого платником податків, або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом в строк, а також пеня, нарахована на суму грошового зобов'язання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що за відповідачем рахується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 219 569 гривень 66 коп., з урахуванням уточнюючих податкових декларацій за 2015 рік.

Пунктом 95.1, 95.4 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. На підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 цього ж Кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь - яких доказів у підтвердження погашення вказаного податкового боргу із земельного податку відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано, а доводи відповідача щодо відсутності зобов'язання по сплаті земельного податку не відповідають нормам Податкового кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт наявності спірного податкового боргу із земельного податку відповідача в сумі 219 569 гривень 66 коп. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно стягнено з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачева в дохід місцевого бюджету вказану суму податкового боргу.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, вважаючи вимогою прохання про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 3 293 гривні 55 коп.. При цьому апеляційний суд зазначає, що позивачем при звернення до суду сплачено суму судового збору, яка відповідає розміру, що підлягає сплаті із заявлених позовних вимог. Тобто, позивач після формулювання змісту та обсягу позовних вимог, просив суд першої інстанції вирішити питання про стягнення сплаченого ним судового збору (судових витрат). Проте, таке формулювання резолютивної частини судового рішення не впливає на його законність та правильність вирішення справи судом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Також, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування і відповідно - до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №807/1564/16 за адміністративним позовом Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Мукачеве про стягнення суми податкового боргу із земельного податку з юридичних осіб в сумі 219 569 гривень 66 коп. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч.3 Кодексу адміністративного судочинства України - у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Клюба

Судді: Л. П. Іщук

Т. В. Онишкевич

Повний текст ухвали виготовлений 23 березня 2017 року.