Справа № 307/3323/16-а
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/3323/16-а
Провадження № 2-а/307/15/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В.,, при секретарі Олексій Я.В., за участю представник позивача ОСОБА_1., представника відповідача Вайнагій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області про визнання дій не правомірними та зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області про визнання дій не правомірними та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що з 27.03.2014 року Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області їй була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказану пенсію їй було обчислено з врахуванням 38 років 2 місяців 22 днів загального стажу роботи з яких 16 років 7 місяців та 9 днів роботи на державній службі та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії у розмірі 3969,28 грн., однак без врахування надбавок, премій та інших виплат за період починаючи з 01.07.2011 р. по 30.06.2013 р. зазначених у довідці про складові заробітної плати. Згідно довідки виданої Тячівським районним центром зайнятості про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що була подана нею для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01.07.2011 року по 30.06.2013 року згідно графи « Надбавки, премії та інші виплати» їй були виплачені грошові кошти у сумі 50218,93 грн., з яких: 20508,60 грн. - «Надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи», 23090,33 грн. - «Премії», 6620,00 грн. - «Премії до державних, професійних свят та ювілейних дат», які незаконно не були враховані при нарахуванні їй пенсії. На всі ці виплати, включені в довідку, було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

28.09.2015 року вона звернулася з заявою до УПФ України в Тячівському районі з вимогою про перерахунок призначеної їй пенсії у зв'язку з тим, що при її нарахуванні не було враховано усі доходи про заробітну плату. 10.11.2016 року Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області листом за № 16/Д-30 від 10.11.2016 р. її було повідомлено про відсутність підстав для перерахування пенсії з мотивів того, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога та індексація як складові заробітної плати Постаново Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не передбачені. Вказану відмову з посиланням на положення вищенаведеної постанови вважає безпідставною, оскільки при проведенні перерахунку пенсії застосуванню підлягає така норма закону, яка діяла на момент призначення пенсії, а відтак відсутні підстави для обмеження періоду, за який суми матеріальної допомоги, інших заохочувальних виплат, індексації заробітної плати включаються до розрахунку заробітної плати. Отже, нарахування пенсії їй було здійснено без врахування сум надбавок, премії та інших виплат, які зазначені у графах згаданої довідки, що свідчить про неправомірність дій посадових осіб Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області, внаслідок якої їй було призначено пенсію без врахування вищезазначених складових заробітної плати, що й зумовило необхідність її звернення до суду з даним позовом.

Посилається на ч.2 ст.33, ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ст.ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року, ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ст.41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), постанови Судової палата в адміністративних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно), ч. 2 ст. ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вважає, що дії Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області щодо неврахування при визначенні їй розміру пенсії, надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат є неправомірними, в зв'язку з цим просить відновити порушене право шляхом, зобов'язання Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області здійснити перерахунок її пенсії з урахування наведених доплат та виплатити різницю перерахованої пенсії.

Оскільки достовірно про порушене право вона дізналася з повідомлення відповідача лише 24.10.2016 року та вчасно, в межах шестимісячного строку, звернувся до суду із відповідним позовом вважає, що вказаний перерахунок, слід здійснити за період з дня призначення їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу», тому просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області, щодо неврахування сум надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат при визначенні розміру пенсії згідно Закону України «Про державну службу» - їй, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканки АДРЕСА_1 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області здійснити перерахунок раніше призначеної їй в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування пенсії, з урахування: надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; премій; премій до державних, професійних свят та ювілейних дат та виплатити різницю перерахованої пенсії з дня призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», а саме з 27.03.2014 року по 25.11.2016 року (дату звернення до суду з відповідним позовом) та стягнути з Державного бюджету України на її користь сплачені нею за подачу до суду вказаного позову, суми судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні змінив позовні вимоги, посилаючись на те, що із змісту поданого представником відповідача заперечення на адміністративний позов випливає, що розмір призначеної ОСОБА_3 пенсії обчислено згідно довідки №619 від 27.03.2014 року з врахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - 19442,61 грн., премії - 26600,12 грн. та премії до державних професійних свят та ювілейних дат - 6470, 00 грн.

Підставою поданого нею первісного позову є не врахування саме наведених відповідачем у запереченні сум надбавок та премій.

Разом з цим, згідно відомостей доданої до заперечення на позовну заяву довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вбачається, що суми матеріальної допомоги та індексації зазначені у графі «Інші виплати» при обчисленні їй пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» відповідачем враховано не було.

Що стосується поданих відповідачем заперечень в частині пропуску передбаченого ст. 99 КАС України строків звернення з адміністративним позовом до суду, вважає такі безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України перебіг процесуальних строків для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказані обставини їй стали відомі лише 10.11.2016 року з отриманого листа за № 16/Д-30, а тому вона вчасно, в межах шестимісячного строку, звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 71 КАС України, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області, щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії згідно Закону України «Про державну службу» 25 291,97 грн. сум матеріальної допомоги та індексації - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканки АДРЕСА_1 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області здійснити перерахунок раніше призначеної їй - ОСОБА_3 в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування пенсії, з урахування матеріальної допомогита індексації та виплатити різницю перерахованої пенсії з дня призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», а саме з 27.03.2014 року по 25.11.2016 року (дату звернення до суду з відповідним позовом).

Представник позивача у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, у заяві про зміну предмету позову та просить їх задовольнити.

Представники Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на письмове заперечення в якому зазначив, що позивачка зазначає, що про порушення своїх прав дізналася лише 10.11.2016 року з отриманого листа №16/Д-30. При цьому, порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_3 вбачає в тому, що при призначенні їй пенсії не було враховано суми матеріальної допомоги, індексації, тощо. Однак, зі змісту заяви, поданої нею до управління 28.09.2015 року очевидно, що про зазначене «нібито порушення її прав» їй було достовірно відомо ще у вересні 2015 року.

Звертає увагу суду на той факт, що твердження позивачки про те, що нею не було отримано відповіді на звернення не може вважатися поважною причиною для пропуску строку звернення до адміністративного суду, так як на зазначене звернення позивачці було надано письмову відповідь із роз'ясненням по суті звернення за № 16/Д-41 від 13.10.2015 року. Тому таке твердження є неправдиве, надумане та вводить суд в оману з метою поновлення строку звернення до суду.

Варто зазначити, що Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), який набрав чинності з 1 „січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону №723-ХІІ і її викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Крім того, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 (далі - Закон №213-УІІІ) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу","Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

При цьому зазначає, що Законом України від 10 грудня 2015 року №889-УІІІ «Про державну службу» (набрав чинності з 1 травня 2016 року, (далі - Закон) визнано Закон №3723-XII таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, статті 37,37-1 Закону № 3723-ХІІ,як норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, з 1 травня 2016 року втратили чинність. Відповідно до статті 90 Закону №889-УІІІ. пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до органу пенсійного забезпечення.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.При цьому Закони №76-VII, №213-VIII та №889-VIII не визнані неконституційними, а тому підлягають застосуванню, тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 27.03.2014 року Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатській області позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».

За змістом статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Таким чином матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Так само, відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення; суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати та не мають разового характеру.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1058-ІV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно) та у постанові від 3 червня 2014 року № 21-134а14 зазначила, що висновок, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-IV та стаття 66 Закону №1788-XII.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно відомостей доданих до заперечення на позовну заяву, довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» суми матеріальної допомоги та індексації зазначені у графі «Інші виплати» при обчисленні пенсії позивачу відповідно до ЗУ «Про державну службу» відповідачем враховано не було.

Про цей факт у своєму запереченні зазначив і відповідач, однак стверджує, що у зв'язку з втратою чинності Законів України №889- VII та №3723-ХІІ « Про державну службу» діюче законодавство України не містить положення, які б дозволяли застосування положень цих Законів, крім положень ст. 37, що на даний час застосовується при первинному призначенні пенсії.

Суд вважає, що таке твердження представника відповідача є безпідставне, у даному випадку право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих норм, які були чинними на час виникнення спірних відносин, а самеположень Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу»

Разом з цим, судом встановлено, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо лише 10.11.2016 року з отриманого листа за № 16/Д-30 на звернення від 28.09.2015 року.

Твердження представника відповідача про те, що отримано позивачем письмову відповідь із роз'ясненням по суті звернення за № 16/Д-41 від 13.10.2015 року в судовому засіданні належними доказами не підтверджено.

Також безпідставне є твердження представника відповідача проте, що ще у вересні 2015 року позивач звертаючись до відповідача із зверненням знав про порушення своїх прав, оскільки звертаючись із зверненням до відповідача позивач мав намір переконатися в порушенні його прав, а переконався в цьому отримавши відповідь від відповідача 10.1.12016 року, а тому в межах шестимісячного строку, звернувся до суду із відповідним позовом.

За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 18, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, ч.2 ст.33, ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ст.ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року, ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ст.41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), постановами Судової палата в адміністративних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно), ч. 2 ст. ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області, щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії, згідно Закону України « Про державну службу», 25 291, 97 грн. суми матеріальної допомоги та індексації - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці АДРЕСА_1

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії, згідно Закону України « Про державну службу», ОСОБА_3 в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати , на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування пенсії, з урахуванням матеріальної допомоги та індексації та виплати різницю перерахованої пенсії з дня призначення пенсії згідно Закону України « Про державну службу», а саме з 27.03.2014 року по 25.11.2016 .

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий : В.В. Чопик