Справа № 243/10738/16-а
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/73/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Гуменному М.А.,

розглянувши в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції БДПС ГКНП в Донецькій області Дудника Сергія Валерійовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції БДПС ГКНП в Донецькій області Дудника Сергія Валерійовича про скасування постанови. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17 грудня 2016 року поліцейським БДПС ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом Дудником Сергієм Валерійовичем було винесено постанову серії АР № 951054 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач керував транспортним засобом, який нібито мав неосвітлений номерний знак. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки, відповідач порушив вимоги ст. 258, 283, 276 КУпАП, а саме незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу який уповноважений розглядати такі справи, при цьому посилався на рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, також позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами як то передбачено ст. 268 КУпАП, також, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. З огляду на викладене, просив скасувати постанову серії АР № 951054 від 17 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, винесену поліцейським БДПС ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Дудником Сергієм Валерійовичем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1., належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, за участю його представника ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4040, а також договору про надання адвокатських послуг № 04/05-ФО від 25 серпня 2015 року, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Дудник С.В., належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що позивач вчинив проступок і визнав його та в особистих письмових поясненнях цю обставину підтвердив, про що свідчить копія пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, позивач в позовній заяві посилається на ту обставину, що його не було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, втім і ці твердження позивача не відповідають дійсності, бо позивач не заявляв ніяких заперечень та не виклав їх у своїх поясненнях, а навпаки, позивач поставив власноруч підпис про те, що ознайомлений із своїми правами. У зв'язку із чим вважає, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно, а написавши позовну заяву до суду, він намагається уникнути відповідальності, однак перед законом всі громадяни мають бути рівними.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що постановою серії АР № 951054 від 17 грудня 2016 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 170 грн. З вказаної постанови видно, що ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності, оскільки він керував транспортним засобом в темний час доби з неосвітленим номерним знаком. Вказану постанову склав поліцейський БДПС ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Дудник Сергій Валерійович.

Нормами ст.ст.245, 280 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У відповідності до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

На підставі , у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

Обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії);

Безсторонньо(неупереджено);

Добросовісно;

Розсудливо;

З дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

Пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав та свобод та інтересів особи і цілям на досягнення яких спрямоване це рішення(дія);

З урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача в тій їх частині, що йому не були роз'ясненні його права, оскільки як видно із копії пояснень особи, яка притягається до адмінвідповідальності, завіреної належним чином, під надрукованим текстом ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП міститься підпис позивача, яким він підтверджує, що йому були роз'яснені його права. Також позивачем власноруч написано, що дійсно він їхав із неосвітленим номерним знаком. Зобов'язався таке порушення усунути.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, позивачем не заявлялось клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, а отже та обставина, що позивач був ознайомлений із своїми правами під час розгляду справи, підтверджується відомостями, які містяться у поясненнях особи, яка притягається до адмінвідповідальності.

За змістом ч.6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що та обставина, що позивачем були порушені ПДР, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Крім того, як видно із належним чином завіреної копії постанови, позивач був ознайомлений із її змістом.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про національну поліцію», до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також ту обставину, що постанова містить штамп із необхідними реквізитами, у суду відсутні підстави визнання вказаної постанови такою, що не відповідає нормам законодавства.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача з посиланням на Рішення Конституційного Суду України, в тій їх частині, що відповідачем неправомірно винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Так відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП., протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно із ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз статей 255 (відповідно до змін із вказаної статті виключено складання протоколу по ч.1 ст. 121 КУпАП), 258 КУпАП, дозволяє суду прийти до висновку, що законом передбачена можливість винесення постанови про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення правопорушення працівниками національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху, якщо розгляд справ про такі правопорушення, віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Рішенням Конституційного Суду від № 5-рп/2015 26 травня 2015 року, витлумачено положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 26 травня 2015 року видно:

«..в частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

2.4. Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України..».

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує:

у абзаці першому п.2.3 Рішення КСУ міститься посилання на ч.1,2 ст.258 КУпАП, в яких передбачені випадки, коли протокол про адмінстягнення не складається;

у абзаці другому п.2.3 Рішення КСУ, де містяться посилання на перелік адміністративних правопорушень, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, - міститься таке словосполучення: «За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення:..». Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, прислівник «зокрема» у сполученні з іменником уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного;

в абзаці третьому п.2.3 Рішення КСУ, зазначено: «…застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.».

З огляду на викладене, наведений у абзаці другому п.2.3 Рішення КСУ перелік адміністративних правопорушень, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, не є вичерпним, а лише підкреслений з поміж однотипних випадків, прямо зазначених у законі, до яких відносяться випадки, вказані у ч.2 ст. 258 КУпАП.

Суд також зазначає, що, виходячи з аналізу ч.ч.1 та 2 ст. 258 КУпАП, ст.. 255 КУпАП у сукупності із нормами КУпАП, які визначають повноваження органів, щодо розгляду справ про адмінправопорушення, органи, які мають повноваження щодо розгляду категорій справ про адмінправопорушення, визначені у ч.1 ст. 258 КУпАП не відносяться до національної поліції України.

Отже за змістом ч.1, ч.2 ст. 258 КУпАП, визначено, що протокол про адмінправопорушення не складається, і на місці вчинення правопорушення виноситься постанова за трьох чітко визначених підстав, з яких перша визначена у ч.1 статті, в якій також визначені умови, за яких таку скорочену процедуру можливо застосувати, а дві інші зазначені у частині другій згаданої статті, зокрема до такої підстави визначено - вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Як видно із змісту вказаного рішення КСУ, неконституційність норм ст. 258 КУпАП - не встановлено, а лише витлумачено норми ст. 276 КУпАП, натомість у змісті самого рішення зазначено що скорочене провадження допускається лише у випадках, прямо зазначених у законі. І до таких випадків відносяться норми частини другої ст. 258 КУпАП, за якими протокол не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 26 травня 2015 N 5-рп/2015, 14 липня 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за № 596 VIII.

Відповідно до п. 38 ч. 1 Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», до ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме: після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав сили 08 серпня 2015 року.

В контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

З огляду на викладені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає, і оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163, 167Кодексу адміністративного судочинства України, КУпАП, рішенням КСУ №3-П рп/2015 від 08 квітня 2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції БДПС ГКНП в Донецькій області Дудника Сергія Валерійовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст постанови виготовлений 27 березня 2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Ільяшевич