Справа № 243/10514/16-а
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/59/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Гуменному М.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача Бабенка Д.В.,

представника відповідача Семибратової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ Донецької області) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та у м. Слов'янську Головного управління національної поліції України в Донецькій області Бабенка Дмитра Валерійовича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до лейтенанта поліції, інспектора 1-ї роти батальйону управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Бабенка Д.В. про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 08 грудня 2016 року інспектором роти 1 батальйону УПП в м. Краматорськ та Слов'янськ лейтенантом поліції Бабенком Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. З огляду на зміст постанови, його визнано винним в тому, що він порушив п. 2.9 в ПДР. Вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Так, складена відносно нього постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, у тому числі передбачених ч.1 ст. 276 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення є адміністративно - територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не безпосередньо місце вчинення правопорушення м. Краматорськ . Як зазначено у п.2.3 вказаного рішення Конституційного суду України, скорочене провадження (ч.1,ч. 3 ст. 258 КУпАП) застосовується у випадках передбачених КУпАП; застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277,278,279,280 КУпАП. Вважає, що інспектором було порушено процедуру розгляду адміністративної справи відносно нього, оскільки інспектор Бабенко Д.В, розглянувши справи на місці вчинення правопорушення, позбавив його прав, передбачених ст.. 268 КУпАП, до того ж розгляд справи на місці зупинки унеможливлює виконання вимог ст.. 245 КУпАП щодо всебічного, повного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідачем не виконані вимоги ст.. 278, 279 КУпАП України. З огляду на викладене, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 336339 від 08 грудня 2016 року відносно нього, ОСОБА_1.

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав наведених у позовній заяві. Зазначив, що дійсно був зупинений за обставин, вказаних у позовній заяві, однак, почав розмовляти по телефону перед зупинкою, коли вже закінчував рух. Він працює таксистом, у нього в автомобілі є пристрій, за допомогою якого він може розмовляти без допомоги рук, однак в цей раз йому дзвонив його постійний клієнт, а тому дзвонив йому безпосередньо по телефону, при цьому, перед цим, він декілька разів його набирав, однак він не відповідав, тому що він був за кермом. Визнав, що правопорушення мало місце. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності читав та підписував.

Відповідач Бабенко Д.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав до суду заперечення в яких зазначив, що під час патрулювання, 08 грудня 2016 року екіпажем патрульної поліції було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 а саме: позивач керував транспортним засобом користуючись засобом зв'язку тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9 ПДР України. Після чого інспектором було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Зазначає, що він належним чином представився, пояснив причину перевірки документів та попросив пред'явити документи, як того вимагає п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 2.9 д ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи інспектором було дотримано вимоги як ст. 245, так і ст. 278-280 КУпАП, а також роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу відбулося відповідно до норм чинного КУпАП. Ним було з'ясовано всі обставини справи, а також чи не діяв водій у стані крайньої необхідності. Враховуючи вищевикладені обставини, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивачу в повному обсязі.

Представник відповідача Семибратова Д.О., яка діє на підставі довіреності № 63 від 04 січня 2017 року, у судовому засідання свого довірителя підтримала, подала до суду письмові заперечення в яких зазначила, що вимоги позивача є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Під час патрулювання м. Слов'янська 08 грудня 2017 року екіпажем патрульної поліції у складі: інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янськ Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабенком Д.В. та капралом поліції ОСОБА_6, було виявлено адміністративне правопорушення о 10 год. 40 хв в м. Слов'янську по вул. Донська біля буд.9. водій, керуючи транспортним засобом користувався засобом зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9 д 11ДР України. Факт вчинення адміністративного правопорушення, бачив також напарник відповідача. Після чого екіпажем було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу на підставі сі. 35 ЗУ «Про Національну полінію». Поліцейський підійшов до водія. ким виявився ОСОБА_1, представився, пояснив причину перевірки документів та попросив пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР Українці на підставі сі. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 2.9 д 1ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення трудніше правопорушення ( далі - Постанова), щодо позивача. Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснив особі відповідальність, роз'яснив особі, що брала участь у розгляді справи. її права і обов'язки: ст.ст. 268. 287-289. 307. 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Відповідно до ст. 278 КупАП та п. 5 Розділу ІІІ Наказу №1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів» про адміністративні правопорушення у сфері забезпечений безпеки дорожньої о руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор з'ясував питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесеної до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч.5 с 1.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти про і око і про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП. та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду: Розгляд справи відбувався у присутності позивача; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ніяких клопотань позивач не заявляв. Згідно із ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено копію постанови, про що свідчить підпис позивача. В п. 2.9 ПДР України чітко визначений перелік дій, які забороняються водіям транспортних засобів під чає рух). В п. 2.9 д чітко зазначено, що водієві забороняється під час руху транспорт ното засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руні (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Оскільки водій, користуючись засобами зв'язку, тримає їх у руці під час руху, він керує транспортним засобом за допомогою однієї руки і при ньому відволікається від сприйняття дорожньої обстановки, що може призвести до виникнення аварійної обстановки або навіть до дорожньо-транспортної пригоди, тому введена-заборона на користування ними під час руху. Для забезпечення безпеки дорожнього руху слід використовувати пристрій «вільні руки» або зупинитися на час телефонної розмови в дозволеному Правилами місці. Позивач, в своєму адміністративному позові, вказує на те, що інспектором було порушено вимога ст. 276 КУпАП бо справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці вчиненого «правопорушення», а не в Управлінні, як цього, на думку Позивача, вимагає вищевказана норма. По перше: відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року «5-рп/2015 (на яке також посилається позивач) дано офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, в якому суд вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «За місцем його вчинення» визнана чає адміністративно територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до сі. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Місто Слов'янськ є окремою адміністративно-територіальною одиницею на яку поширюється юрисдикція Управління, щодо розгляду відповідно категорії справ про адміністративне правопорушення півні правопорушення посадовими особами У правління. Співробітником патрульної поліції м. Краматорська га Слов'янська, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено Постанову в межах м. Слов'янська, а саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення Постанови відбулося відповідно до вимін КУпАП та Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 201S N 5-рп/2015. Також зазначила, що після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 26 травня 2015 N 5-рп/2015. 14 липня 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за № 596 VIII. відповідно до п. 38 ч. 1 якого, до ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме: після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав сили 08 серпня 2015 року. Зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії АР № 336339 від 08 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. У зв'язку із чим, у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні під присягою показала, що дійсно 08 грудня 2016 року вона патрулювала вулиці у м. Слов'янську із інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції Бабенком Д.В. Ними було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, яке полягало в тому, що позивач керуючи автомобілем по вул. Донській м. Слов'янська Донецької області розмовляв по телефону. Після зупинки інспектори представились, роз'яснили права порушникові. ОСОБА_1 визнав свою вину, оскільки повідомив інспектору, що він розмовляв по телефону з клієнтом. Позивач не заявляв будь-яких клопотань, інспектором було перевірено, чи не діяв позивач у стані крайньої необхідності.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що 08 грудня 2016 року відносно ОСОБА_1 ., інспектором роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Бабенком Д.В. була винесена постанова Серія: АР №336339 про адміністративне правопорушення, згідно із якою позивачем було порушено ч. 2 ст. 122 КУпАП. Цією постановою у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було накладено адміністративне стягнення на позивача передбачене ч. 2 ст. ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 425 грн. 00 коп.

На виконання вимог ухвали суду, для огляду було представлено виконавче провадження та постанова про притягнення до адмінвідповідальності, з якої видно, що дійсно позивачеві були роз'яснені права, постанова складена на бланку, який відповідає вимогам чинного законодавства, також позивач підписався про отримання копії постанови, на зворотній сторони постанови повністю викладені права, передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП, під якими міститься напис «ознакомлен» та підпис позивача.

Нормами ст.ст.245, 280 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.2 ст. 122 КУпАП, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання)- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У відповідності до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

На підставі , у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

Обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії);

Безсторонньо(неупереджено);

Добросовісно;

Розсудливо;

З дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

Пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав та свобод та інтересів особи і цілям на досягнення яких спрямоване це рішення(дія);

З урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналізуючи пояснення сторін та показання свідка у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

З огляду на пояснення позивача, останній повідомив, що він розмовляв по телефону коли закінчував рух транспортного засобу яким керував, але він його не закінчив, аналогічні відомості він повідомив інспектору. Свідок у судовому засіданні під присягою ствердив, що позивач розмовляв по телефону саме у той час, як рухався до дорозі. Суд зазначає, що на питання суду, позивач надав пояснення та вказав, що він дійсно розмовляв по телефоном з клієнтом під час керування транспортним засобом. Наведені пояснення позивача підтверджуються поясненнями відповідача та свідка.

Суд не може прийняти до уваги пояснення позивача в тій їх частині, що йому не були роз'ясненні його права, оскільки як видно із оригінала постанови, оглянутого судом, на першій сторінці постанови міститься підпис позивача, що визнано самим позивачем, в графі, що копію постанови останнім отримано, на зворотній стороні містяться роз'яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, під якими міститься підпис позивача та напис «ознакомлен». Суд зазначає, що на пропозицію суду щодо проведення почеркознавчої експертизи, позивач відмовився, а отже та обставина, що позивач був ознайомлений із своїми правами під час розгляду справи, підтверджується відомостями, які містяться у постанові серії АР № 336339 та позивачем не спростовані.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача з посиланням на Рішення Конституційного Суду України, в тій їх частині, що відповідачем неправомірно винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП., протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно із ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз статей 255 (відповідно до змін із вказаної статті виключено складання протоколу по ч.2 ст. 122 КУпАП), 258 КУпАП, дозволяє суду прийти до висновку, що законом передбачена можливість винесення постанови про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення правопорушення працівниками національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху, якщо розгляд справ про такі правопорушення, віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Рішенням Конституційного Суду від № 5-рп/2015 26 травня 2015 року, витлумачено положення частини першої статті 276 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 26 травня 2015 року видно:

«..в частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальностіу вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

2.4. Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушеннянемає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України..».

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує:

у абзаці першому п.2.3 Рішення КСУ міститься посилання на ч.1,2 ст.258 КУпАП, в яких передбачені випадки, коли протокол про адмінстягнення не складається;

у абзаці другому п.2.3 Рішення КСУ, де містяться посилання на перелік адміністративних правопорушень, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, - міститься таке словосполучення: «За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення:..». Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, прислівник «зокрема» у сполученні з іменником уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного;

в абзаці третьому п.2.3 Рішення КСУ, зазначено: «…застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.».

З огляду на викладене, наведений у абзаці другому п.2.3 Рішення КСУ перелік адміністративних правопорушень, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, не є вичерпним, а лише підкреслений з поміж однотипних випадків, прямо зазначених у законі, до яких відносяться випадки, вказані у ч.2 ст. 258 КУпАП.

Суд також зазначає, що, виходячи з аналізу ч.ч.1 та 2 ст. 258 КУпАП, ст.. 255 КУпАП у сукупності із нормами КУпАП, які визначають повноваження органів, щодо розгляду справ про адмінправопорушення, органи, які мають повноваження щодо розгляду категорій справ про адмінправопорушення, визначені у ч.1 ст. 258 КУпАП не відносяться до національної поліції України.

Отже за змістом ч.1, ч.2 ст. 258 КУпАП, визначено, що протокол про адмінправопорушення не складається, і на місці вчинення правопорушення виноситься постанова за трьох чітко визначених підстав, з яких перша визначена у ч.1 статті, в якій також визначені умови, за яких таку скорочену процедуру можливо застосувати, а дві інші зазначені у частині другій згаданої статті, зокрема до такої підстави визначено - вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Як видно із змісту вказаного рішення КСУ, неконституційність норм ст. 258 КУпАП - не встановлено, а лише витлумачено норми ст. 276 КУпАП, натомість у змісті самого рішення зазначено що скорочене провадження допускається лише у випадках, прямо зазначених у законі. І до таких випадків відносяться норми частини другої ст. 258 КУпАП, за якими протокол не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 26 травня 2015 N 5-рп/2015. 14 липня 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за № 596 VIII.

Відповідно до п. 38 ч. 1 Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», до ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме: після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав сили 08 серпня 2015 року.

В контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

З огляду на викладені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає, і оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, КУпАП, рішенням КСУ №3-П рп/2015 від 08 квітня 2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та у м. Слов'янську Головного управління національної поліції України в Донецькій області Бабенка Дмитра Валерійовича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст постанови виготовлений 27 березня 2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Ільяшевич