Справа № 814/2127/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2127/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

з участю: ОСОБА_2, представників Миколаївського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області - Мавродія А.А., Бабенко В.П., Цибулі Р.В., представника управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області - Петрухіна Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, Миколаївського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної пенітенціарної служби (далі УДПС) України в Миколаївській області, Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області про:

· визнання протиправним та скасування Наказу УДПС України в Миколаївській області від 22 серпня 2016 року №120/ОС-16 про звільнення у запас Збройних Сил України (далі ЗСУ) ОСОБА_2, лейтенанта внутрішньої служби за ст. 77 п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби) Закону України "Про Національну поліцію України";

· поновлення ОСОБА_2 на посаді психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області з 28 липня 2016 року;

· стягнення з Миколаївського слідчого ізолятора УДПС України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 22 серпня 2016 року по і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

· зобов'язання Миколаївського слідчого ізолятора УДПС України в Миколаївській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_2 щодо його звільнення;

· допущення до негайного виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області з 22 серпня 2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржуваний Наказ є протиправним, оскільки прийнятий на підставі службового розслідування проведеного з порушенням норм чинного законодавства, а також відповідачем протиправно зазначено причину звільнення "у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби", оскільки ним було подано заяву про звільнення його за власним бажанням.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 08 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ УДПС України в Миколаївській області від 22 серпня 2016 року №120/ОС-16 про звільнення у запас ЗСУ ОСОБА_2, лейтенанта внутрішньої служби за ст. 77 п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби) Закону України "Про Національну поліцію України".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді психолога відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області з 28 липня 2016 року.

Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 3 225,38 грн.

Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за один місяць в сумі 7 118,08 грн.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць піддана негайному виконанню.

В апеляційній скарзі Миколаївський слідчого ізолятора УДПС України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Миколаївського слідчого ізолятора УДПС України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 17 вересня 2015 року позивач був прийнятий на службу Управлінням державної пенітенціарної служби України на посаду молодшого інспектора 2-ой категорії відділу режиму та охорони Миколаївського слідчого ізолятору УДПС в Миколаївській області.

З 30 травня 2016 року позивача призначено на посаду психологом відділу по роботі з персоналом Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області.

В порушення вимог вищезазначеної інструкції Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області 24 червня 2016 року Наказом №176 ДСК позивача призначено до складу оперативної групи СІЗО, яка виконує завдання з посиленням охорони і нагляду.

27 червня 2016 року позивач, у зв'язку з покладанням Миколаївським слідчим ізолятором УДПС України в Миколаївській області обов'язків, що не передбачені інструкцією, подав рапорт про звільнення згідно п.7 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" (за власним бажанням).

Однак, відповідачем з 27 червня 2016 року до моменту вручення позивачу (02 вересня 2016 року) Наказу про його звільнення не повідомлено про результати розгляду керівництвом Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області рапорту поданого 27 червня 2016 року, а лише 02 вересня 2016 року вручено Наказ про його звільнення №120/ос-16 від 22 серпня 2016 року за п.6 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), підставою для звільнення зазначено висновок службового розслідування Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області від 29 липня 2016 року.

Так, Наказом №16 від 30 червня 2016 року "Про проведення службової перевірки" СІЗО з оперативної роботи - начальнику оперативного відділу підполковнику внутрішньої служби Шамшурі С.М. та начальнику відділу режиму і охорони підполковнику внутрішньої служби Борзилі С.В. доручено провести службову перевірку з метою виявлення причин та умов можливих порушень з боку лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_2

За результатами службового розслідування 29 липня 2016 року Миколаївським слідчим ізолятором УДПС України в Миколаївській області складено висновок, згідно якого встановлено порушення дисципліни, а саме не вихід позивача на службу у період з 29 червня 2016 року по 11 липня 2016 року, з яким позивача ознайомлено лише 07 жовтня 2016 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення службового розслідування відповідачем, було порушено порядок його проведення передбачений діючим законодавством України, а відтак і Наказ прийнятий на підставі цього службового розслідування є протиправним.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст. 1, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі Інструкція №230).

В апеляційній скарзі Миколаївського слідчого ізолятора УДПС України в Миколаївській області вказується, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що службове розслідування за Інструкцію №230 не проводилось, а тому Миколаївським слідчим ізолятором УДПС України в Миколаївській області не могло бути порушено порядок проведення службового розслідування відповідно до Інструкції №230.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на те, що на час звільнення позивача Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджений, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" від 22 лютого 2006 року.

Отже, судова колегія не приймає довід апелянта про те, що службову перевірку необхідно проводити відповідно до Наказу Міністерства юстиції від 12 березня 2015 року "Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України", оскільки ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" встановлено, що Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Таким чином, службове розслідування необхідно проводити відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

За змістом ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, найсуворішим з яких є звільнення, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано ст. 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Аналогічний порядок проведення службового розслідування встановлений Інструкцією №230.

З матеріалів справи та пояснень відповідача не вбачається спроб долучити ОСОБА_2 до службового розслідування, лише складено Акт від 29 липня 2016 року, в якому зазначено, що у зв'язку з відсутністю ОСОБА_10 ознайомити його з висновками службового розслідування від 29 липня 2016 року за фактом порушення ним службової дисципліни неможливо.

Таким чином, відповідачем у справі були порушені права і свободи позивача, стосовно якого проводилося службове розслідування, а також відповідачем не виконані свої обов'язки щодо проведення службового розслідування, а саме: позивач був позбавлений брати участь у службовому розслідуванні, давати пояснення, подавати документи, подавати заяви.

Отже, Наказ №120/ОС-16 від 22 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 у запас ЗСУ за п.6 ст. 77 "Про національну поліцію" винесений на підставі висновку службового розслідування Миколаївського слідчого ізолятору УДПС України в Миколаївській області від 29 липня 2016 року, яке в свою чергу прийнято з грубим порушенням прав позивача.

Крім того, судова колегія вважає необхідним зазначити, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

При цьому, якщо навіть припустити, що позивачем було допущено певні проступки, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

З урахуванням правової позиції, викладеній у Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Таким чином, Верховний Суд України закріпив необхідність застосування принципу пропорційності відповідальності при застосуванні дисциплінарних стягнень в залежності від тяжкості проступку.

Слід зазначити, що стосовно ОСОБА_10 під час перебування на службі дисциплінарні стягнення не накладалися.

У даному ж випадку, відповідачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби без врахування обставин, які передбачені ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при застосування дисциплінарного стягнення.

А відтак, на думку судової колегії, оскаржуване рішення відповідача про звільнення не відповідає критеріям обґрунтованості (п.3 ч.3 ст. 2 КАС України) та пропорційності (п.3 ч.3 ст. 2 КАС України).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що Наказ відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 березня 2017 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.