Справа № 804/1229/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 лютого 2017 р. справа № 804/1229/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., перевіривши матеріали заяви Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

16 лютого 2017 року Громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 із зазначеною заявою, в якій просить:

- визнати порушення розпорядником інформації, суб'єктом владних повноважень Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року;

- визнати неправомірною бездіяльність Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по забезпеченню своєчасного виконання запиту ОСОБА_1 від 10.10.2016 р. про надання публічної інформації, який зареєстрований розпорядником інформації 11.10.2016 року;

- визнати неправомірною відповідь розпорядника інформації суб'єкта владних повноважень Жовтневого районного суду від 12.10.2016 р. № Ф/С-33161/2016 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної по суті у запиті від 10.10.2016 р. ОСОБА_1, який зареєстрований розпорядником інформації 11.10.2016 року;

- зобов'язати відповідача направити копію інформаційного запита від 10.10.2016 р. ОСОБА_1, який зареєстрований розпорядником інформації 11.10.2016 р., відповідно до інформації відносно посадової інструкції керівника апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у зазначений у запиті період належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача, відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст.ст. 105-107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню позивачеві з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Так, з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем у справі виступає громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр», яка не має статусу юридичної особи, в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1.

З наказу Дніпропетровського міського управління юстиції від 04.11.2014 р. № 406 слідує, що ця громадська організація легалізована шляхом письмового повідомлення про утворення, та здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви необхідно встановлювати, чи може громадська організація без статусу юридичної особи бути позивачем в адміністративній справі або законним представником інших осіб.

Таку позицію висловив Вищий адміністративний суд в своїй ухвалі від 23.04.2015 р. по справі К/800/12853/15.

З'ясовуючи вказане питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання (громадська організація або громадська спілка) може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Згідно із статтями 12, 16 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об'єднання реєструється і набуває статусу юридичної особи, або повідомляє про своє утворення уповноважений орган з питань реєстрації та здійснює діяльність без статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з'ясовує: чи подана позовна заява особою, яка має адміністративно-процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ст. 50 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КАС України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Захист у судах прав та інтересів інших осіб є однією з гарантій реалізації конституційного права кожного на судовий захист і полягає у зверненні до суду державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, яким законом надано право звертатися із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб.

Статтею 21 Закону України «Про громадські об'єднання» визначені права громадських об'єднань.

Так, частиною 1 ст. 21 цього Закону передбачено, що для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право:

1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);

2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;

3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;

4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя;

5) проводити мирні зібрання;

6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

Частиною 2 ст. 21 цього Закону додатково визначені права громадських об'єднань зі статусом юридичної особи:

1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;

2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об'єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об'єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об'єднанням включаються до Реєстру громадських об'єднань;

3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації;

4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»;

5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Зазначений перелік прав громадських об'єднань є виключним.

Отже, з системного аналізу наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що громадські організації, які утворені без статусу юридичної особи, взагалі не можуть бути учасником цивільно-правових відносин та набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства, оскільки таке право закріплено виключно за громадськими організаціями, що мають статус юридичної особи.

Зазначене узгоджується з визначенням «позивач» у відповідності до ст. 50 КАС України, та не суперечить ч. 1 ст. 60 КАС України, якою визначено коло осіб, наділених правом захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Вказаний висновок суду повністю відповідає позиції Конституційного Суду України, висловленій у Рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», у якому, зокрема, зазначено, що «громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб».

Відповідний закон (Закон України «Про громадські об'єднання») не надає громадській організації без статусу юридичної особи, якою є позивач, такого права.

Таким чином, позовну заяву подано до суду особою, яка не має права на звернення до суду, у зв'язку з відсутністю у неї адміністративно-процесуальної дієздатності.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративно-процесуальної дієздатності.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чорна