Справа № 408/1050/17
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/1050/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєв Є.О.

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області (далі за текстом - ГУНП) про визнання неправомірним рішення та дій відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, в якому просив: визнати неправомірним рішення ГУНП від 28.12.16 р. № 5452/111/22/05-2016 про відмову у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні та відмові йому одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності; зобов'язати ГУНП скласти висновок та прийняти рішення про призначення йому вказаної допомоги шляхом видання наказу про виплату такої допомоги в порядку і розмірі, визначені Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказав, що він проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 30 червня 2016 року - в органах поліції. 12 липня 2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 30 червня 2016 року позивача звільнено зі служби в поліції з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Після звільнення, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського, надавши усі необхідні документи, але в цьому йому було відмовлено. Вважаючи таку відмову неправомірною позивач звернувся з позовом до суду.

Також у своїй позовній заяві позивач просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Рикова Ю.В. до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується тим, що від неї надійшло заперечення проти позову позивача, в якому вона просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову, тому суд вважав можливим розглянути справу за її відсутності за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

З розрахунку вислуги років на пенсію позивача судом встановлено, що позивач з 1993 року дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ, а 07 листопада 2015 року до 30 червня 2016 року - в органах поліції. Наказом Гловного управління Національної поліції України в Луганській області від 29 червня 2016 року № 423 о/с позивача з 30 червня 2016 року було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

12 липня 2016 року, після звільнення позивача з органів поліції, йому з 11.06.2016 була встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку із захворюванням (травма «ДА»), пов'язаним із виконання службових обов'язків в органах внутрішніх справ, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК від 12.07.2016 № 441312.

Зібравши пакет документів, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у разі втарти працездатності.

Листом від 28 грудня 2016 року за № 5452/111/22/05-2016 відповідач повернув позивачу зібраний ним пакет докуметів, чим фактично відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги у разі втарти працездатності.

Як йдеться із зазанченого листа, відповідач повернув позивачу пакет документів, у зв'язку з тим, що причини встановлення інвалідності позивачу, вказані у висновку МСЕК не відповідає випадкам, визначеними у ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Фактично такі ж доводи для відмови у задоволенні позову позивачу вказані у запереченні проти позову, наданому представником відповідача.

Однак з такою позицією відповідача погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратив працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

Частиною 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 12.07.2016 № 441312, позивачу встановлено інвалідність з 11 липня 2016 року, а отже саме з цієї дати у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Крім цього, наказом МВС України №916 від 12 вересня 2016 року внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп. 4 п. 5 розділу I Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, на теперішній час Порядок № 4 приведений у відповідність до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» і визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата працездатності поліцейського, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наведене переконало суд, що ГУНП безпідставно відмовило ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності, а тому, приймаючи до уваги те, що відповідно до положень Порядку № 4 прийняття рішення про відмову у призначенні цієї допомоги оформлюється письмовим повідомленням (див. п. 2 р. ІV Порядку № 4), суд, вважає другу вимогу позивача такою, що охоплює його першу вимогу. В такому випаку, не виходячи за рамки цих вимог, суд вважає необхідним визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності, що є більш конкретним способом захисту прав позивача.

Враховуючи, що третя вимога позивача щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідною вимогою від перших вимог, то і ця його вимога є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає, що ця вимога позивача зайво деталізована відповідно до розділу ІV Прорядку № 4, який на етапі виконання судового рішення може змінитись. За таких обставин, суд вважає достатнім способом захисту прав позивача - зобов'язання відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності відповідно до вимог статей 97-100 Закону України «Про Національну поліцію».

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отриманні її копії усіма заінтересованими особами.

Суддя Є.О. Соболєв