Справа № 461/7983/16-а,2-а/461/96/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. №876/1215/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

та представника відповідача - Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 11 січня 2017 року у справі за його позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 09.11.2016 №3057/20908/16 (далі - Постанова) щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі - МК) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8500грнта закриття провадження у справі.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що оскаржувана Постанова прийнята відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, оскільки автомобіль марки «Ford», модель Focus», VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрація - Болгарія; далі - Автомобіль), ввезений на територію України в митному режимі транзит, знаходився на ремонті у зв'язку з певними несправностями, що по суті унеможливлювало рух транспортного засобу. Більше того, вказує, що перебування Автомобіля на ремонті є належним чином підтвердженим, а відтак в силу непереборних і незалежних від нього причин, він не зміг вчасно перетнути державний кордон, що виключає його адміністративну відповідальність за це.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 11 січня 2017 року у справі №461/7983/16-а в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити. У поданій апеляційній скарзі вказує на обставини викладені у позовній заяві, а також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги додаткові документи, які підтверджують ремонт Автомобіля.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувана Постанова прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України, факт перевищення позивачем встановленого ст.95 МК строку доставки Автомобіля до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.07.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Митниці ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №3057/20908/16 (далі - Протокол) щодо ОСОБА_1, у якому зафіксована, що останній 20.05.2016 керуючи Автомобілем, ввіз на митну територію України даний транспортний засіб через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС посмузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» (а.с.16-18).

У Протоколі зазначено, що станом на 16.07.2016 Автомобіль за межі території України не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

Частиною 1 ст.95 МК встановленні строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного Автомобіля з митної території України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС закінчився 03.05.2016, а через зону діяльності іншого митного органу - 25.05.2016.

Таким чином позивач перевищив встановлений ст.95 МК строк доставки транспортного засобу до митного органу більше ніж на 10 діб.

На підставі вказаного Протоколу, Митницею 09.11.2016 прийнято Постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500грн (а.с.20-21).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.90 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст.381 цього Кодексу передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Пунктом 1 ч.1 ст.95 МК встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Зі змісту ч.2 ст.95 МК випливає, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у ст.192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, ч.1 ст.460 МК передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно п.2 розділу 1 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 25.11.2005 за №1428/11708; далі - Правила) до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом п.2 розділу 8 «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (зареєстровано в МЮУ 02.10.2012 за №1669/21981; далі - Порядок) обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів того, що автомобіль фактично потребував ремонту до ввезення його на Україну і він фізично не міг здійснити необхідний ремонт транспортного засобу, ще до моменту ввезення останнього на митну територію України.

В розумінні п.2 розділу 8 Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пункт 3 розділу 8 цього ж Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Фізична особа підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_4 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Окрім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Відтак, на думку апеляційного суду, документи на які посилався позивач, зокрема довідка від 16.08.2016 №4, акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 19.07.2016 №29, довідка від 18.07.2016 №4, рахунок від 18.07.2016 №29, квитанція про оплату від 16.08.2016 №4, котрі видані ФОП не є належним і достатнім доказом існування обставин, що унеможливили виконання вимог положень МК, а ФОП не є та не була уповноваженим органом на їх видачу.

Принагідно слід зазначити, що відповідно до загальної правозастосовної практики поломка автомобіля не є обставиною непереборної сили у розумінні ст.192 МК.

Разом з тим, п.5 розділу 8 Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Повідомлення громадянина ОСОБА_1 від 30.05.2016 надіслане начальнику Митниці, не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки його зміст не містить відомостей про те, що ремонт автомобіля є наслідком факту аварії або дії обставин непереборної сили. Позивачем не було надано жодних документів від дорожньо - експлуатаційних служб чи поліції, які б підтверджували факт обставин непереборної сили або аварії до вищевказаного повідомлення, відтак таке повідомлення не може свідчити про виконання обов'язку передбаченого ст.192 МК (а.с.8).

Поряд з цим, жодною нормою законодавства не встановлено обов'язкової вимоги вивезення транспортних засобів іноземної реєстрації за межі митної території України у справному стані та власним ходом. Чинним законодавством лише передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення встановленого строку, проте жоден із будь-яких можливих способів виконання цього обов'язку законодавцем не обумовлений.

Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, суд апеляційної інстанції констатує, що сам по собі факт перебування Автомобіля на ремонті у ФОП ОСОБА_4 з 28.05.2016 по 16.07.2016 не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті ст.192 МК не перериває, встановлений ч.1 ст.95 МК строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту, а відтак вимоги апелянта про скасування Постанови та закриття провадження є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 11 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, а у разі складення у повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 27 березня 2017 року