Справа № 812/426/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

22 березня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/426/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

від представника відповідача не прибув;

від представника відповідача не прибув;

третя особа - не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини польової пошти НОМЕР_1 (далі також І-ий Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІІ-ий Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, в якому Позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність військової частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до штату військової частини польова пошта НОМЕР_1 у період з 14.07.2014 по 25.12.2014, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14 липня 2014 року за власним бажанням знаходився на військово-польових зборах у військовій частині ПП 0624, яка також має назву 24-й окремий штурмовий батальйон Айдар. Пізніше залишався у військовій частині і проходив військову службу солдатом приблизно до 25 грудня 2014 року. На даний час анульоване умовне найменування та поштова адреса ПП В0624 і надано нове найменування і поштова адреса військової частини - НОМЕР_1 . За час знаходження Позивача у в/ч ПП 0624 (В 2950) він отримував зброю, військову форму, харчове забезпечення, приймав участь у несенні військової служби на блок-постах. Крім того, Позивачу видано довідку від 14.07.2014 про знаходження на військово-польових зборах відповідно до Указу Президента України від 06.05.2014 № 454/2014 «Про часткову мобілізацію».

Позивач у 2014 році не отримав ніяких інших підтверджень проходження військової служби. Усно Позивачу пояснювали та обіцяли оформити документально виконання ним обов`язку із захисту Вітчизни, але до тепер він не отримав жодних відомостей із військової частини про будь-яке оформлення несення служби. У 2016 році Позивач звернувся до Сватівського районного військового комісаріату із запитом про наявність відомостей зарахування його до штату військової частини. 01.02.2016 йому надано відповідь, що ніяких відомостей про його зарахування до військової частини не надходило, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник І-го відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, неодноразово надавав письмові заперечення в яких зазначив, що довідка від 14.07.2014 № 1624, на яку посилався Позивач як підтвердження знаходження на військово-польових зборах у в документообігу військової частини відсутня і не була зареєстрована, в книзі обліку вихідних документів, в ній не вказано військове звання та посада Позивача, дані про початок та закінчення перебування на службі. Також зазначив, що ОСОБА_1 в діловодстві військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відсутні накази по стройовій частині про прибуття Позивача до військової частини в якості мобілізованого, так і добровольця, що мало стати підставою для розгляду питання про зарахування його до особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який був би підписаний відповідачем. І-ий відповідач стверджує, що ОСОБА_1 не значиться, на жодні посади в якості військовослужбовця не призначався. Форму, зброю, харчове забезпечення, та інше військове майно позивач не отримував, участь в Антитерористичній операції в складі 24 окремого штурмового батальйону (ВЧ ПП НОМЕР_1 ) (ВЧ ПП НОМЕР_2 ) не приймав. Стрілецька зброя АКС 74 У № 693316, яка вказана у довідці, перебуває на обліку у військовій частині, однак рахується в розшуку. Також, І-ий Відповідач вважає, що командиром військової частини ОСОБА_2 незаконно видана зброя цивільній особі. Зазначає, що Позивач жодним доказом не довів факту проходження військової служби у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Позивач не звертався з відповідним рапортом про зарахування його до штатного розкладу батальйону з 2014 року і по теперішній час. На підставі викладеного, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, також серед іншого просив розглянути справу без участі (а.с. 41-42, 112-113).

Представник ІІ-го відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений, проти позову заперечував та зазначив, що військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) зарахована на фінансове забезпечення до Полтавського обласного військового комісаріату. ІІ-им відповідачем, здійснювались виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ) на підставі наказів та роздавальних відомостей. До ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні накази та відомості відносно ОСОБА_1 не надходили. Виплата грошового забезпечення йому не здійснювалась. За даними ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в списках військової частини НОМЕР_1 не значиться. У зв`язку з чим просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (а.с.140-142).

Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 123), проти позову заперечував та заначив, що на базі добровольчого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 було сформовано військову частину польова пошта НОМЕР_2 м. Сватове, Луганська область. 17.01.2015 відповідно до вимог спільної детективи Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_2 , анульовано, батальйону надано нове найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 . Доказами зарахування до списків військова частина польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 мають бути накази по стройовій частині відповідної військової частини чи відомості щодо призову Позивача на військову службу у відповідному військовому комісаріаті. З огляду на відсутність зазначених документів ОСОБА_1 не був взагалі призваний на військову службу та не є військовослужбовцем. На підставі викладеного просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (а.с. 45-51).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в м. Старобільську, Луганської області, зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 (а.с. 9.).

Згідно пояснень Позивача у судовому засіданні, він прибув до військової частини за власним бажанням, так як вважав, що не може бути осторонь подій які сталися в Україні, в Луганській області в 2014 році та бажав захищати Вітчизну Україну.

На підтвердження проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_2 Позивач надав копію довідки від 14.07.2014 № 0624 видану командиром військової частини ПП НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_3 .

На вказаній довідці зазначені відомості про дозвіл на носіння зброї АКС-74 У № НОМЕР_6 , виданого 17.07.2014 (а.с. 10).

Суд критично оцінює надану Позивачем копію довідку як доказ проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_2 з огляду на те, що вона за твердженням самої військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) не видавалась, в книзі обліку вихідних документів не зареєстрована., в ній відсутнє військове звання та посада Позивача, дані про початок та закінчення перебування на військові службі.

Також, суд зазначає, що 01.02.2016 за № 3174 Сватівським районним військовим комісаріатом Позивачу видано довіку, в якій заначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не був призваний на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією до зазначеного військкомату (а.с. 11).

Згідно Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого указом Президента України від 25.05.1994 № 263/94 військовий квиток є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі, до офіцерського складу та військового обов`язку.

Військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати і відповідно записи та відмітки у військовому квитку роблять посадові особи районних (міських) військових комісаріатів, які відповідають за його видачу й заповнення. Записи у військовому квитку засвідчують гербовою мастиковою печаткою.

Позивач не надав до суду військового квитка на підтвердження своєї належності до військової служби.

Посилання на відомість про дозвіл носіння зброї, за якою Позивачу видавалась зброя АКС НОМЕР_7 суд також не бере до уваги як належний доказ проходження військової служби у військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), тому як на ній відсутні відмітки про особу яка видала зброю, підпис цієї відповідальної особи, відмітки про те що зброя АКС 74У № 693316 здана, підпис та печатки відповідальної особи яка прийняла зброю (а.с. 10).

Крім того, як зазначає представник І-го Відповідача, стрілецька зброя АКС 74 У № 693316 перебуває на обліку у військової частини польова пошта В-2950 ( НОМЕР_2 ), однак перебуває у розшуку. За даним фактом військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) направлено повідомлення на адресу начальника 3 відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України про перевірку даних щодо привласнення цивільною особою ОСОБА_1 стрілецької зброї АКС 74 У № 693316 (а.с. 44).

До суду І-им Відповідачем не надано інформації щодо прийнятого по даному факту рішення.

В листі від 07.09.2016 № 1314/25/190, військова частина НОМЕР_8 зазначила, що військова частина польова пошта НОМЕР_2 , перебувала у підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_8 до грудня 2014 року потім була передана в підпорядкування Сухопутних військ Збройних Сил України. У військової частини НОМЕР_8 відсутня інформація щодо забезпечення ОСОБА_1 речовим майном, грошовим забезпеченням (а.с. 108).

Щодо доводів І-го Відповідачів про те, що суду належить надати правову оцінку діям посадової особи, що видала позивачу довідку від 14.07.2014 № 0624, суд зазначає, що таку оцінку мають надавати правоохоронні органи при кваліфікації дій посадової особи під час досудового розслідування, а також суд у вироку або постанові суду за результатами розгляду кримінальної справи в судовому порядку.

За клопотанням Позивача у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 , пояснив, що є учасником бойових дій та отримав відповідне посвідчення, В травні 2014 році добровільно пішов служити в добровольчий батальйон Айдар під командуванням ОСОБА_2 . Ніс службу на блок пості в с. Половинкіно, потім на блок пост прийшов ОСОБА_1 , якому видали зброю. В кінці серпні 2014 року Свідок бачив ОСОБА_1 у м. Щастя Луганської області серед осіб, яким потрібно було оформити документи. Далі ОСОБА_4 бачив ОСОБА_1 тільки на блок пості у с. Половинкіно коли приїздив до своїх рідних. Також зазначив, що ОСОБА_1 проходив службу разом зі своїм батьком. Для оформлення документів Свідок здавав військовий квиток, який йому повернули на протязі 2-3 тижнів з відміткою про зарахування до військової частини та відміткою про видачу зброї. З яких підстав Позивач не був зарахований до військової частини, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що є учасником бойових дій та отримав відповідне посвідчення, ОСОБА_6 знав, ще коли той був дитиною. Свідок прийшов до добровольчого батальйону Айдар в серпні 2014 року. ОСОБА_1 в цей час стояв на блок посту, ОСОБА_5 його іноді підміняв. У січні 2015 року свідка направили проходити службу до м. Золоте. Для оформлення документів свідок здавав військовий квиток, в якому робилась відмітка про зарахування до військової частини та про видачу зброї. З яких підстав Позивач не був зарахований до військової частини, йому не відомо.

Таким чином, згідно із поясненнями свідків Позивач не був зарахований до штату військової частини.

Суд зазначає, що на базі добровольчого батальйону Айдар сформовано військову частину польова пошта НОМЕР_2 м. Сватове, Луганська область. 17.01.2015 відповідно до вимог спільної детективи Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_2 , анульовано, батальйону надано нове найменування військова частина польова пошта В 2950. (а. с. 114).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232).

Частина четверта статті 2 Закону № 2232 передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607 Про часткову мобілізацію, затверджений Законом № 1595-VII від 22.07.2014, у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, що призводять до загибелі мирного населення, військовослужбовців і працівників військових формувань та правоохоронних органів України у східних регіонах держави, концентрацією угруповань військ (сил) зі значним наступальним потенціалом на території Російської Федерації поблизу державного кордону України, загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України, з метою забезпечення оборони держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Згідно з частиною першою ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частинами першою та другою статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В Україні питання, пов`язані з проходженням служби регулюється Законом України від 06.12.1991 №1932-XII Про оборону України, Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІІ Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, Законом України від 06.12.1991 № 1934-XII Про збройні сили України.

Так, положеннями Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932), визначено, що до виконання завдань територіальної оборони в межах їх повноважень залучаються Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України.

Таким чином, через законодавче закріплення знаків розрізнення, які ідентифікують особу, як учасника збройних сил держави (нашивки на формі у вигляді національного прапору, погони з гербом та інше), створено механізм, який дозволяє розпізнати комбатантів, зокрема добровольців від найманців та цивільних осіб.

Згідно із визначеннями, закріпленими в статті 1 Закону № 1932 військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно із статтею 12 Закону № 1932 завданням інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів є участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

В статті 17 Закону № 1932 закріплені права та обов`язки громадян України у сфері оборони.

Стаття 18 зазначеного закону визначає умови функціонування, систему та завдання територіальної оборони України. Територіальну оборону на всій території України організовує Генеральний штаб Збройних Сил України, на території Автономної Республіки Крим, областей, у містах Києві та Севастополі - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в межах своїх повноважень.

Безпосереднє керівництво територіальною обороною держави здійснює начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України

Згідно із Законом України від 06.12.1991 № 1934-XII Про збройні сили України (далі Закон № 1934) збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності ї недоторканності.

Таким чином, на законодавчому рівні проведено розмежування проходження військової служби, служби в інших військових формуваннях та участь у територіальній обороні. З урахуванням викладеного суд не ототожнює зазначені поняття. При цьому суд враховує підпорядкування усіх зазначених формувань генеральному штабу та не ототожнює проходження служби у військовому формування з участю у формуваннях територіальної самооборони.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджених указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

В матеріалах справи зазначені накази відносно ОСОБА_1 відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача з відповідним рапортом про зарахування його до штату військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з 2014 року і по теперішній час.

Відповідно до підпункту 1.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад.

З матеріалів справи вбачається те не заперечується самим Позивачем, що грошове забезпечення він не отримував.

Відповідно до статті 24 Закон № 2232 початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

В матеріалах справи відсутні мобілізаційне розпорядження (відповідно до якого Позивача призвано на військову службу військовим комісаріатом за місцем реєстрації та направлено на для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), накази по стройовій частині про зарахування до штату зазначеної військової частини які зобов`язують виплатити грошове забезпечення, видачу одягу, харчового забезпечення, до того ж Позивач навіть не надав військового квитка де повинні були бути необхідні записи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 6, 8 частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На виконання зазначених вимог, Позивачем не надано належних та допустимих доказів проходження служби, а судом не встановлені порушення з боку Відповідачів.

Враховуючи вищезазначене та обраний Позивачем спосіб захисту, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 24, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, про визнання неправомірною бездіяльність військової частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), зобов`язання військової частини - польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до штату військової частини польова пошта НОМЕР_1 у період з 14.07.2014 по 25.12.2014, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову в повному обсязі складено та підписано судом 27 березня 2017 року.

Суддя Т.В. Смішлива