Справа № 599/1425/16-а,2-а/599/3/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року № 876/2128/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Козівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Козівського ОУПФ України в Тернопільській області про визнання рішення УПФ неправомірним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно довідок, які він подав до суду та трудової книжки, він має стаж роботи який дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення.

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2017 року, позов задоволено.

Визнано рішення комісії Зборівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Козівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області по розгляду питань, пов'язаних із призначенням пенсії відповідно до Закону України, "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 20 травня 2016 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, як електрогазозварнику, неправомірним.

Зобов'язано Козівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільська області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком, як електрогазозварнику з 13 грудня 2016 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Козівське ОУПФ України Тернопільської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені позову відмовити, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 з 30.07.1979 року по 19.11.1980 року працював за фахом електрогазозварником третього розряду, з 20.07.1983 року по 09.11.1983 року працював електрогазозварником в ремонтній майстерні, а з 11.11.1983 року по 15.06.1984 року працював електрозварником третього розряду та з 15.06.1984р. по 15.08.1986р. по другому розряду. Згодом, з 15.05.1986 року по 18.02.2000 року працював в колгоспі "Іскра" на посаді зварника, з 20.02.2000 року по 01.11.2002 року працював в ПОП "Ренівське" на посаді електрозварника, з 01.02.2006 року по 03.05.2006 року працював на в ПП "Ростоки" на посаді електрозварника.

05.02.2016 року позивач звернувся до Козівського ОУПФ України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії, в якому заявник просив призначити йому пенсію на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України як електрогазозварнику, однак йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що відсутній необхідний стаж роботи в шкідливих умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав відповідачу всі необхідні докази, які підтверджують його стаж роботи на посаді електрогазозварника більше 12 років 6 місяців, а тому відмова у призначені йому пенсії на пільгових умовах є неправомірною.

Суд апеляційної інстанції перевіривши наявні у матеріалах справи докази з вищезазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується та вважає, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п."б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", працівники, які зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці по списку № 2 виробництв, цехів та професій, посад і показників по видах робіт, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, а з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, мають право дострокового виходу на пенсію.

За відсутності необхідного 30 річного стажу роботи у період до 1 квітня 2024 року, пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема у період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно вимог п.4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: встановлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; встановлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 10.09.2013 року №21-183а13, від 25.11.2014 року №21-519а14, від 14.04.2015 року у справі за №21-383а14.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що рішення комісії Зборівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Козівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області по розгляду питань, пов'язаних із призначенням пенсії відповідно до Закону України, "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 20.05.2016 року, стосовно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як електрогазозварнику, було об'єктивним та правомірним, адже рішення Козівського ОУПФУ Тернопільської області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є підставним та законним, оскільки в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано будь-яких належних та допустимих документальних доказів про фактичне проведення атестації робочих місць за фахом електрогазозварника на підприємствах, де працював позивач.

Отже, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Козівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - задоволити.

Постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2017 року у справі №599/1425/16-а - скасувати та винести нову, якою в задоволені позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено 27.03.2017 року