Справа № 243/2233/17
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 243/2233/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов'янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Єсаулова Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови інспектора поліції Єсаулова Д.С. від 07 березня 2017 року, мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб'єкта владних повноважень його прав та законних інтересів щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та зазначив, що 07 березня 2017 року відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення, згідно якої він 07 березня 2017 року о 14 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_1, рухався на 7 км. + 100 м. автодороги Слов'янськ - Майдан без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначив, що інспектором поліції неправомірно складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2. ст.122 КУпАП, в той час як його дії повинні були бути кваліфікованими за ст.125 КУпАП, оскільки ним не було вімкнено ближнє світло фар за межами населеного пункту під час руху, а не при початку руху чи при зміні його напрямку. Окрім того, поліцейським складено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого його позбавлено можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093532 від 10 липня 2016 року.

Відповідач інспектор Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області Єсаулов Д.С. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до положень ч.4 ст.128 КАС України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою від 07 березня 2017 року серії АР № 952450, винесеною інспектором поліції Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області Єсауловим Д.С. до водія транспортного засобу ОСОБА_1 на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. При викладенні суті скоєних правопорушень у постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_1, 07 березня 2017 року о 14 годині 05 хвилин на автодорозі Слов'янськ - Майдан 7 км. + 100 м., а саме поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР України /а.с.10/.

Частиною другою статті 122 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.9.8 Правил дорожнього руху України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи доводи позивача в тій частині, що постанову було винесено на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р., суд виходить з наступного.

Зі змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначеного рішення Конституційного суду України, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення (у скороченому провадженні без складання протоколу про адміністративне правопорушення) відбувається лише за адміністративні правопорушення, визначені законом.

Після ухвалення 26 травня 2015 року Конституційним судом України цього рішення 14 липня 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за № 596 - VІІІ, відповідно до п.38 ч.1 якого до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав чинності 08 серпня 2015 року.

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, які належать до підвідомчості органів Національної поліції України, до яких належить зокрема адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компентенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, предбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. Враховуючи вищенаведене, доводи позивача у цій частині суд визнає безпідставними.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2)чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Однак, як зазначає позивач ОСОБА_3 у позовній заяві, поліцейським його дії було безпідставно кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП. Оцінюючи довіоди позивача в цій частині, суд виходить з наступного.

Так, позивачем не оспорюється, що 07 березня 2017 року о 14 год. 05 хв. він керував автомобілем за межами населеного пункту на автодорозі Слов'янськ-Майдан у світлу пору доби без увімкнення ближнього світла фар, спірною є кваліфікація вчиненого порушення п.9.8 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.9.1 «г» увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, виражена у альтернативній формі декількох діянь, одним з яких є порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. З постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 952450 від 07.03.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він керував автомобілем за межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар. При викладенні суті вчиненого правопорушення у постанові відповідачем не зазначено, що порушення правил користування попереджувальними сигналами ОСОБА_1 відбулося при початку руху чи зміні його напрямку. Таким чином, дії ОСОБА_1 безпідставно кваліфіковані за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки вчинене ним діяння не відповідає діянню, що є елементом об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а у діянні ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративног оправопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Відповідно до положення ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та обгрунтованості заявленого позову ОСОБА_1 в частині необхідності скасування постанови.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положення ст.288 КУпАП.

Керуючись статтями 122, 247, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 71, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Єсаулова Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 952450 від 07.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Донецькому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадку та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя : Р.В.Кузнецов