Справа № 707/289/17
Суддя: Балабан В. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Балабан В.Г.

при секретарі Танасюк А.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що на виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 перебувало виконавче провадження № 53220699 про примусове виконання виконавчого листа № 2а-3468/11, виданого 02.12.2016 Черкаським районним судом Черкаської області, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-10 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 № 523, застосувавши при її обрахунку розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, починаючи з 23 листопада 2010 року.

26.01.2017 постановою головного державного виконавця Вакуленко С.М. позивачу було повернуто виконавчий документ. З даною постановою позивач не згоден, оскільки вона суперечить вимогам Законів України «Про виконавче провадження» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою». Зокрема, усупереч вимогам ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» головний державний виконавець Вакуленко С.М. по завершенні двох місяців з дня відкриття виконавчого провадження не звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

У звязку з вищенаведеним просить: визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 26.01.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу; визнати такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо невиконання обовязку звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення по завершенні двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобовязати її звернутися до суду із такою заявою у разі наявності для цього правових передумов.

Представник відповідача скерував на адресу суду заперечення, відповідно до яких у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що ухвалене на користь позивача судове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2011, яке набрало законної сили 17.01.2013, тобто після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», підлягає виконанню у порядку, передбаченому цим Законом, а не Законом України «Про виконавче провадження». Також зазначає, що від дня відкриття виконавчого провадження 29.12.2016 і до дня його завершення 26.01.2017 не пройшло два місяці, тому підстави для звернення до суду згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з поданням про зміну способу та порядку виконання рішення були відсутні. Крім того, наголошує, що резолютивна частина судового рішення в адміністративній справі не повинна містити зобовязання відповідача до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

В судовому засіданні позивач зменшив обсяг позовних вимог, не підтримав позовну вимогу щодо зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 по завершенню двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження звернутися в порядку ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у разі наявності для цього правових передумов, у решті позовних вимог позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю з мотивів, наведених у запереченні на позов.

У судове засідання, призначене на 27 березня 2017 року, сторони не зявилися, однак надіслали на адресу суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності з урахуванням раніше наданих пояснень.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В судовому засіданні встановлено, що постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2011 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області задоволено, зобовязано останнє провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-10 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 № 523, застосувавши при її обрахунку розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, починаючи з 23 листопада 2010 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області на вищевказану постанову залишено без задоволення, а постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2011 - без зміни.

Таким чином, постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2011 набрала законної сили 17.01.2013. Саме така дата набрання чинності зазначена і у виконавчому листі № 2а-3468/2011, виданому Черкаським районним судом Черкаської області 02.12.2016.

Виконавче провадження № 53220699 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3468/2011, виданого 02.12.2016 Черкаським районним судом Черкаської області, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-10 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, застосувавши при її обрахунку розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, починаючи з 23 листопада 2010 року, перебувало на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Виконавче провадження № 53220699 відкрито постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 29.12.2016.

26.01.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як убачається зі змісту даної постанови, приймаючи рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець керувалася тим, що відповідно до п. 3 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є державні органи, державні підприємства, установи, організації, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Порядок виконання даних рішень органами державної виконавчої служби визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою». Оскільки виконавчий документ, за яким позивач є стягувачем, ухвалено до 01.01.2013, державний виконавець дійшла висновку, що він підлягає виконанню згідно з вимогами вищевказаних нормативних актів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

З письмових заперечень представника відповідача убачається, що виконавчий лист підпадає під дію постанови № 440 від 03.09.2014 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

01.01.2013 набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Органи Казначейства розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження (п. 3 ч. 4 Порядку № 845 ).

У п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

За правилами пункту 7 Порядку № 845 у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 26.01.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу не грунтується на вимогах закону, а тому підлягає скасуванню.

У той же час, оскільки від дня відкриття виконавчого провадження 29.12.2016 і до дня його завершення 26.01.2017 не пройшло два місяці, тому, на думку суду, у державного виконавця не виникло обовязку щодо звернення до суду згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з поданням про зміну способу та порядку виконання рішення, а відтак відсутні підстави для визнання дій державного виконавця такими, що не відповідають зазначеним вимогам Закону.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 86, 159, 160-163, 167, 181 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 26.01.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу як таку, що не відповідає вимогам законодавства України та порушує законні права та інтереси позивача.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_4