Справа № 264/6871/16-а
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6871/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона є пенсіонером та знаходиться на обліку в УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя. Позивачка має необхідний стаж який дає право на пенсію за вислугою років, однак своїм правом на пенсійне забезпечення вона скористалась тільки при досягненні пенсійного віку, у зв'язку з чим, вона має право на виплату разової грошової допомоги на підставі п.п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форм власності на посадах, робота на яких діє право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак рішенням УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя №2232 від 21.07.2016 року у призначенні та виплаті разової допомоги їй було відмовлено у зв'язку з тим, що її трудовий стаж з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року на посаді музичного робітника, згідно постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року не входить в перелік посад, робота на яких діє право на пенсію за вислугою років. Позивачка з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року виконувала роботу музичного керівника, проводила музичні зайняття, організовувала дитячі святкові ранки, розваги, конкурси, в тому числі за участю батьків, складала плати роботи музичного керівника, організовувала семінари музичних керівників та вихователів, заміняла вихователів згідно наказів, проходила атестацію та курси підвищення кваліфікації, як музичний керівник. Вважала що записи у наказі та трудовій книжці, щодо її посади музичного робітника зроблені помилково. Виконувана позивачкою робота відповідала кваліфікаційним характеристикам музичного керівника дошкільного навчального закладу. Крім того, згідно нормативних документів Міністерства освіти України в навчальних закладах передбачена посада лише музичного керівника та згідно державного Класифікатору посад також передбачена лише посада музичного керівника, а посада музичний робітник (працівник) класифікатори не містять взагалі, тому правильна назва посади, яку вона займала є посада музичного керівника, а не працівника, як записано в трудовій книжці. Відповідно до довідки Маріупольської міської ради від 22.06.2016 року позивачка була прийнята та виконувала обов'язки музичного керівника. Помилковий запис в трудовій книжці позбавляє позивачку прав, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №2232 від 21.07.2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області включити в розрахунок страхового стажу трудовий стаж з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року у дошкільному навчальному закладі №166 як такий, який надає право на пенсію за вислугою років; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області нарахувати та виплатити на підставі п.п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у відповідності до пунктів «е-ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та надав заперечення, в яких вказав, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України з 24.05.2016 року згідно заяви від 21.05.2016 року та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена з урахуванням страхового стажу 38 років 4 місяці 12 днів. За нормами чинного законодавства право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стражу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя не має права зараховувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України №1788-ХІІ, період роботи позивачки з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року, як музичного робітника (згідно запису у трудовій книжці) в дитячому комбінаті №166 Маріупольського міського управління освіти, оскільки в підрозділі «Дошкільні навчальні заклади всіх типів» Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачена професія музичний керівник, тобто професія музичний робітник не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачка стверджує, що запис в трудовій книжці щодо посади музичного робітника зроблено помилково, на підтвердження чого надала довідку Маріупольської міської ради від 22.06.2016 року, однак Управління ПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя не має законних прав взяти до уваги вказану довідку. Крім того, позивачкою пропущено строк звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя позивачці на підставі її заяви від 31.05.2016 року з 24.05.2016 року призначено пенсію за віком з врахуванням страхового стажу 38 років 4 місяці 12 днів.

В матеріалах справи мається трудова копія трудової книжки позивачки, згідно із якою позивачка працює завідуючою Комунального дошкільного навчального закладу загального розвитку №166.

31.05.2016 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя із заявою про призначення пенсії за вислугу років та виплату грошової допомоги відповідно до п.п. «е» та «ж» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно рішення №2232 від 21.07.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, оскільки позивачка працювала на посаді музичного робітника дошкільного навчального закладу з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року, але зазначена посада не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 пенсія за вислугу років призначається на наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років, на посадах у відповідних закладах освіти, зокрема, у дошкільних навчальних закладах всіх типів на посадах завідуючого, вихователя, вихователя-методиста, музичного керівника, вчителя дефектолога, вчителя логопеда, практичного психолога.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В загальних положеннях "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993року № 637, зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 остання 01.10.1986 року прийнята на роботу музичним працівником дитячого садку №12, 01.10.1987 переведена та прийнята до дошкільного закладу №166 музичним працівником та 02.09.1996 року призначена завідуючою яслами-садком №166. Таким чином, судом встановлено, що позивачка у період з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року займала у дошкільних навчальних закладах посаду музичного робітника.

Так, позивачка, звертаючись до суду із заявленими вимогами посилається на те, що в період роботи у дошкільних закладах з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року вона виконувала роботу музичного керівника, а записи у наказі та трудовій книжці щодо її посади музичного робітника зроблені помилково.

В позовній заяві позивачка зазначає, що в зазначений спірний період роботи вона виконувала роботу музичного керівника, а саме проводила музичні заняття, організовувала дитячі святкові ранки, розваги, конкурси, в тому числі за участю батьків, складала плати роботи музичного керівника, організовувала семінари музичних керівників та вихователів, заміняла вихователів згідно наказів, проходила атестацію та курси підвищення кваліфікації, як музичний керівник, тощо.

Факт перебування позивачки у спірний період на посаді музичного керівника підтверджується довідкою, наданою 22.06.2016 року Управлінням освіти Маріупольської міської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_1 прийнята на роботу в ясла-сад №12 міського відділу народної освіти з 01.12.1986 року на підставі наказу від 01.12.1986 року №107 музичним робітником на час декретної відпустки ОСОБА_2, фактично була прийнята та виконувала обов'язки музичного керівника. Підстава: наказ Міністерства просвіти СРСР від 31.12.1971 року №103 «Про затвердження типових штатів дошкільних закладів». З 01.10.1987 року позивачка переведена до дитячого комбінату №166 міського відділу народної освіти (наказ №6 від 01.10.1987 року). Наказом міського управління освіти від 30.08.1996 року №164 призначена на посаду завідуючої яслами-садом №166 міського управління освіти з 02.09.1996 року. З 01.06.2013 року ОСОБА_1 переведена з посади завідуючої дошкільним закладом №166 управління освіти міської ради на посаду вихователя-методиста того ж закладу (наказ управління освіти міської ради від 22.05.2013 року №345Л). Наказом управління освіти міської ради від 11.10.2013 року №1485Л ОСОБА_1 з 10.10.2013 року переведена на посаду того ж закладу на умовах трудового контракту, працює по теперішній час. Згідно рішення виконавчого комітету від 15.07.1987 року №204 ясла-сад №12 перейменовано в ясла-сад №18. Рішенням 19 сесії міської ради м.Маріуполя від 02.03.1994 року міський відділ народної освіти перейменований в управління освіти міської ради. Згідно рішень Маріупольської міської ради від 23.12.2015 року №7/2-15, від 28.01.2016 року №7/4-48 назва «комунальний дошкільний навчальний заклад загального розвитку «Ясла-сад №166 «Диоскурія» Сартанської селищної ради» змінена на «комунальний дошкільний навчальний заклад загального розвитку №166 «Диоскурія» управління освіти Маріупольської міської ради.

Згідно наказів Міністерства освіти України № 252 від 25.07.1996 року «Про розміри посадових окладів працівників навчальних закладів», № 32 від 30.01.1998 року «Про затвердження інструкції про ділову документацію в дошкільних закладах», постанови КМУ № 963 від 14.06.2000 року в навчальних закладах передбачена посада лише музичного керівника, посада музичного працівника на вказується. Всесоюзним класифікатором професій…, затвердженим постановою Держкомстату СРСР № 016 від 27.08.1986 року, який діяв до 1995 року, та Державним класифікатором України, затвердженим наказом № 257 від 27.07.1995 року, передбачена назва роботи «керівник музичний». Назви роботи музичний працівник класифікатори не містять.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про доведеність роботи позивачки в спірний період з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року на посаді музичного керівника дошкільного навчального закладу та помилковість запису у трудовій книжці, що дає право на пенсію за вислугою років та грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №2232 від 27.07.2016 року підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 22, 46, 124 Конституції України, ст.ст. 55, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 10, 11, 69, 71, 159-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №2232 від 21.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області включити в розрахунок страхового стажу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, трудовий стаж з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року у дитячому комбінаті №166 міського відділу народної освіти.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у відповідності до пунктів «е» та «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Іллічівський районний суд міста Маріуполя до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. В. Литвиненко