Справа № 813/3128/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. Справа № 876/1474/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України Іскоростенська С.Я на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у адміністративній справі №813/3128/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, а саме, просив зобов'язати Державну пенітенціарну службу України розглянути та прийняти рішення згідно поданої позовної заяви про призначення йому, як інваліду ІІІ групи одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016р. адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд допустив порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначив, що твердження суду про те, що відмови Державної пенітенціарної служби України у виплаті одноразової грошової допомоги пенсіонеру кримінально-виконавчої служби ОСОБА_1, інваліду ІІІ групи є протиправною, не відповідає дійсності, так як відсутній законний механізм врегулювання призначення і виплати грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність в період з 07.11.2015 по 09.12.2015. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 12.11.2015 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в зв'язку з встановленням йому як працівнику кримінально-виконавчої служби третьої групи інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах Державної пенітенціарної служби України. Тобто на момент розгляду заяви позивача діяли норми щодо соціального захисту пенсіонерів кримінально-виконавчої служби як у поліцейських, а саме норми ЗУ «Про міліцію», які регулюють питання щодо призначення одноразової грошової допомоги. Таким чином, суд зазначає, що законодавчо неврегульоване питання порядку призначення одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 року (втрата чинності ЗУ «Про міліцію») до 09.12.2015 року (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських) не може бути підставою для відмову виплаті такої допомоги позивачу, оскільки право на отримання допомоги передбачено ЗУ «Про Національну Поліцію».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, обставинам справи з огляду на наступне.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну Поліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до вищевказаного закону, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА від 12.11.2015 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ та ступінь втрати професійної працездатності 50%.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Тому, зважаючи на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги передбачено Закону України «Про Національну Поліцію», законодавча неврегульованість питання порядку призначення одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015р. до 09.12.2015р. не може бути підставою для відмови у виплаті такої допомоги позивачу.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, за таких обставин, у нього відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України Іскоростенська С.Я - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у адміністративній справі №813/3128/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

І.І. Запотічний

Повний текст ухвали складено 28.03.2017р.