Справа № 320/2669/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2017 р. м. Київ К/800/40440/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого судді: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації", треті особи - Відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову просив визнати протиправними дії відповідача та визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.03.2012 року про реєстрацію на ім'я ОСОБА_3 та на ім'я ОСОБА_4 1/2 частки жилого дому по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, у процесі примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 1/20, зокрема, на підставі виконавчого напису № 7817 від 09.12.2003 року, виданого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми 19948,40грн. та виконавчого листа № 2-2063 від 30.05.2002 року, виданого Мелітопольським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми 38 629,64 грн., начальником відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області затверджено акт від 05.06.2009 року про проведення прилюдних торгів арештованого нерухомого майна - 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 30 634,00 грн., яка належить боржнику ОСОБА_2

У відповідності до цього Акта, стягувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виявили бажання залишити за собою непродане майно в рахунок погашення боргу, у зв'язку з чим Постановою державного виконавця від 05.06.2009 року їм було надано 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 вартістю 30634,00 грн. у спільну сумісну власність.

На підставі акта про проведення прилюдних торгів та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області посвідчив за гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про що 05.06.2009 року видано Свідоцтво про придбання майна, яке зареєстроване за № 2440.

23 березня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» із замовленням про внесення поточних змін в технічну документацію, за результатами розгляду якого 23.03.2014 року інженером (техніком) Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_6 складено акт обстеження.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.03.2012 року подано заяву до комунального підприємства «Мелітопольське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви, комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.03.2012 року зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (за формою спільна сумісна власність).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12жовтня 1978 року у справі

«Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). ;

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, стосується визнання незаконним та скасування рішення реєстратора КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.03.2012 року про реєстрацію на ім'я ОСОБА_3 та на ім'я ОСОБА_4 1/2 частки жилого дому по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності, тобто цивільного права, а отже, суди дійшли помилково висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на житловий будинок, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29.03.2016 року у справі № 21-5430а15.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2014 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: