Справа № 308/13559/16-а
Суддя: Монич О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючої - судді Монич О.В.,

при секретарі Пассер М.І.

з участю представника Ужгородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі Управління ПФУ або відповідач) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Вимоги мотивував тим, що постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року № 788-VІІІ він був звільнений з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у звязку з поданням заяви про відставку, а 19.11.2015 року наказом голови апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1 389 був відрахований зі штату суду.

Розпорядженням відповідача № 810789 від 29.07.2016 року йому, як судді у відставці, було призначено з 20.11.2015 року грошове утримання в розмірі 80 % його заробітної плати на час звільнення.

Позивач стверджує, що на день звільнення його стаж, який дає право на відставку та отримання грошового утриманнясудді у відставці становив повних 22 роки, а тому розмір його грошового утримання мав становити 84 % грошового утримання діючого судді, а не 80 % як це визначив відповідач.

Також позивач вважає, що відповідач протиправно обмежив розмір його грошового утримання за період з 20.11.2015 року по червень 2016 року десятьма прожитковими мінімумами (10740 грн.).

Крім цього, у травні та грудні 2016 року, у звязку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, збільшилося грошове утримання діючих суддів і відповідач, відповідно до приписів ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ в редакції Закону № N 192-VIII (далі Закон № 2453-VІ) та рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, мав зробити перерахунок призначеного йому грошового утримання, однак цього не зробив.

Посилаючись на дані обставини, норми ст. 126 Конституції України, Закону № 2453-VІ та рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо визначення розміру і обмеження призначеного йому грошового утримання, тавідмови у перерахунку грошового утримання зтравня та грудня 2016 року внаслідок зміни грошового утримання діючих суддів.

Просив зобовязати відповідачаздійснити перерахунок раніше призначеного йому грошового утримання з моменту призначення. Визначити розмір його грошового утримання - 84 % заробітної плати (22737 грн.) на час звільнення без обмеження максимальним розміром. Відповідно до довідок апеляційного суду Закарпатської області з травня 2016 року перерахунок здійснити з суддівської винагороди в розмірі 23925,00 грн., а з грудня 2016 року - 26400,00 грн. В подальшому у разі зміни суддівської винагороди діючих суддів зобовязати відповідача самостійно здійснювати перерахунок раніше призначеного позивачу грошового утримання.

Позивач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволені, оскільки позов не відповідає вимогам законодавства України в галузі Пенсійного забезпечення та ЗУ «про судоустрій та статус судді».

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року за № 788-VІІІ позивач був звільнений з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у звязку з поданням заяви про відставку, а 19.11.2015 року наказом голови апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1 389 відрахований зі штату суду.

У призначенні позивачу, як судді у відставці, грошового утримання буловідмовлено і постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2016 року та ухвалою того ж суду від 12.07.2016 року управління ПФУ було зобовязано призначити, нарахувати та виплатити позивачу грошове утримання на підставі та в порядку визначеному Законом № 2453-VІ, починаючи з 20.11.2015 року.

На виконання цього судового рішення відповідач своїм розпорядженням № 810789 від 29.07.2016 року призначив позивачу з 20.11.2015 року грошове утримання у розмірі 18189,6 грн. - 80 % грошового утримання позивача на час звільнення, проте за період з 20.11.2015 року по червень 2016 року обмежив грошове утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами (10740 грн.).

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Розділом X Закону N 2453-VI визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія або, за його вибором, грошове утримання.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Призначення та нарахування грошового утримання позивачу відбулося 29.07.2016 року, і, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року (справа № 1-8/2016 про грошове утримання суддів у відставці), при призначенні та нарахуванні ОСОБА_2 грошового утримання відповідач мав керуватися положеннями ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ в редакції Закону № N 192-VIII, які передбачають: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Позовні вимоги позивача складаються з декількох цілком самостійних вимог (розмір грошового утримання, обмеження розміру грошового утримання та перерахунок грошового утримання у разі зміни суддівської винагороди діючого судді), тому суд вважає за необхідне кожну вимогу розглянути окремо.

Зі змісту ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ випливає, що розмір грошового утримання судді у відставці (від 80% до 90% відсотків суддівської винагороди діючого судді) залежить від стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання грошового утримання.

Встановлено, що позивач період з 16.09.1994 року по 24.06.1997 року працював суддею Закарпатського обласного суду. Період з 25.06.1997 року по 15.01.2001 року суддею Іршавського районного суду Закарпатської області, а період з 01.10.2003 року по 19.11.2015 року суддею апеляційного суду Закарпатської області.

Крім цього, у 2007 році до стажу позивача, що дає йому право на відставку та одержання грошового утримання, згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865, було зараховано половина строку навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. Івана Франка (2 роки 4 місяці та 29 днів) та календарний період проходження строкової військової служби (один рік 11 місяців та 17 днів).

Цей стаж роботи на посаді судді був збережений позивачу при набранні чинності Закону № 2453-VІ (п. 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 2453-VІ).

Виходячи з принципу закладеному в ч.1 ст. 58 Конституції України, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, слід визнати, що стаж роботи позивача на посаді судді на час звільнення становив 22 роки 10 місяців і 2 дні.

Дана обставина підтверджена розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання грошового утримання судді у відставці складеним апеляційним судом Закарпатської області 18.12.2015 року, тобто документом, передбаченим відомчим нормативним актом відповідача «Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 р. N 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 200/14891.

Крім цього, 22х річний стаж роботи позивача на посаді судді встановлений судовим рішенням по адміністративній справі, яке набрало законної сили, зокрема, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року про розяснення постанови Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді про визнання дій та рішення неправомірним та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно ст. 72 КАС України обставини, встановлені рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За таких обставин слід визнати, що позивач, як суддя у відставці, має право на отримання грошового утримання у розмірі 84 % суддівської винагороди діючого судді.

Своєрідне тлумачення відповідачем закону та його пояснення про те, що надбавка грошового утримання судді у відставці (понад 80 %) призначається лише за роботу безпосередньо на посаді судді не заслуговують на увагу. Тому дії відповідача щодо призначення позивачу грошового утримання в розмірі 80 % визнати правомірними не можна.

Не дивлячись на те, що Закон № 2453-VІ (ч. 3 ст. 141) гарантує судді у відставці виплату грошового утримання без обмеження граничного розміру, відповідач в період з 20.11.2015 року по червень 2016 року обмежив призначене позивачу грошове утримання десятьма прожитковими мінімумами (10740 грн.).

Дана обставина встановлена листом відповідача № 02/Ч-200 від 18.11.2016 року та приєднаним до нього розрахунком грошового утримання за період з 20.11.2015 року по вересень 2016 року.

Зі змісту вищезгаданого листа та розрахунку видно, що таке обмеження відповідач здійснив відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ.

Даний закон встановлював граничні розміри пенсії суддям в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року і застосовуватися в листопаді та грудні 2015 року, як це зробив відповідач, не міг. Крім цього, положення цього закону, яким було встановлено граничні розміри пенсій суддям у відставці, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнані неконституційними.

За правилами, встановленими у ст. 152 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність та не підлягають застосуванню.

Оскільки призначення та нараховування позивачу грошового утримання відбулося 29 липня 2016 року, тобто після ухвалення рішення Конституційним Судом України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, дії відповідача щодо застосування неконституційного закону та здійснення обмеження грошового утримання позивача є неправомірними.

Зі змісту положень ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ випливає, що у разі зміни грошового утримання діючого судді, який працює на відповідній посаді, у позивача (судді у відставці) виникає право, а в управління ПФУ обовязок, на здійснення перерахунку раніше призначеного грошового утримання.

Згідно довідок апеляційного суду Закарпатської області № 17196/5.29/16 від 16.08.2016 року та № 24814/5.29/16 від 06.12.2016 року грошове утримання діючого судді, який працює на аналогічній посаді, яку займав позивач, у травні 2016 року становило 23925,00 грн., а у грудні 2016 року становить 26400,00 грн.

Встановлено, що 13.12.2016 року позивач через пошту направив відповідачу цінним листом заяву про перерахунок грошового утримання до якої приєднав оригінали вищезгаданих довідок апеляційного суду.

Проте відповідач таку заяву залишив без розгляду, а позивачу надіслав листа № 02/Ч-270 від 04.01.2017 року та повернув довідки апеляційного суду.

Зі змісту листа управління ПФУ видно, що відповідач не розглянув заяву про перерахунок грошового утримання, оскільки таку слід було подати позивачу особисто до громадської приймальні управління ПФУ.

Оскільки статею 5 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР та нормативним документом, який регулює порядок призначення грошового утримання суддям у відставці, передбачено пересилку заяв та документів до управління ПФУ поштою (зокрема, п. 3.1. «Порядку»), дії відповідача (субєкта владних повноважень) і в цьому випадку є не правомірними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У звязку з недотриманням вищезгаданих приписів відповідачем порушено принцип пропорційності розміру грошового утримання судді у відставці по відношенню до заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

За таких обставин адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Дії відповідача щодо визначення розміру грошового утримання, обмеження грошового утримання і щодо відмови у перерахунку грошового утримання підлягають визнанню неправомірними. Відповідача слід зобовязати здійснити перерахунок грошового утримання позивача. Грошове утримання визначити в розмірі 84 % грошового утримання діючого судді. Період з 20.11.2015 року по 30.04.2016 року включно грошове утримання вираховувати з суддівської винагороди -22737,00 грн. Період з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року включно з суддівської винагороди -23925,00 грн., а з 01.12.2016 року по день наступної зміни грошового утримання діючого судді з 26400,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Крім цього, оскільки відповідач тривалий час грубо порушує законні права позивача, суд вважає за необхідне зобовязати його після набрання судовим рішенням законної сили подати до суду письмовий звіт про виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 8,19,22,126 Конституції України, ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ в редакції Закону № N 192-VIII, ст.ст. 7 - 9, 11, 71, 72, 94, 158 - 163, 256, 267 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_2 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 %грошового утримання судді; щодо здійснення обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання в період з 20.11.2015 року по червень 2016 року тащодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання внаслідок зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок раніше призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання тавиплатити різницю між нарахованим і фактично отриманим грошовим утриманням. Розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 визначити - 84% (вісімдесят чотири відсотки) від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Період з 20.11.2015 року по 30.04.2016 року включно розмір щомісячного довічного грошового утримання встановити 19099,08 грн. на місяць (84% від 22737,00 грн.).

Період з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року включно розмір щомісячного довічного грошового утримання встановити 20097,00 грн. на місяць (84% від 23925,00 грн.).

З 01.12.2016 року по день наступної зміни грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді розмір щомісячного довічного грошового утримання встановити 22176,00 грн. на місяць (84% від 26400,00 грн.).

В подальшому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобовязати відповідача самостійно здійснювати перерахунок раніше призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання.

Постанова в частині перерахунку та виплати різниці ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надати до суду у місячний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили письмовий звіт про його виконання, а копію звіту направити ОСОБА_2

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 КАС України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3