Справа № 425/2229/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коваленко Д.С.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №425/2229/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Сухарька М.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року у справі № 425/2229/16-а за позовом ОСОБА_3 до Інспектора взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції роти № 3 в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне рядового поліції Листопад Катерини Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати постанову серії ПС2 №991627, від 11 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою його, ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова складена неправомірно, оскільки його мопед не відноситься до механічних транспортних засобів, отже положення п. 2.1 Правил дорожнього руху на позивача не розповсюджуються.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до Віденської конвенції про міжнародний рух, позивач не порушував Правила дорожнього руху України, оскільки керував не механічним транспортним засобом.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

11.07.2016 року ОСОБА_3, керуючи власним мопедом марки «Yamaha» моделі «Super Jug ZR», робочий об'єм двигуна 49,9 куб. см., був зупинений інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Листопад К.П., у зв'язку з тим, що керував вказаним мопедом без мотошолому.

Отримавши пояснення ОСОБА_3, інспектор з'ясувала, що мопед марки «Yamaha» моделі «Super Jug ZR» має робочий об'єм двигуна 49,9 куб. см., а також що у ОСОБА_3 відсутні право керування транспортними засобами категорії А1, та посвідчення водія на право керування такими засобами.

Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Листопад К.П., відповідно до вимог ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення , у присутності позивача, складена постанова про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до положень частини 2 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зміст означеного складу адміністративного правопорушення, його субєктом може бути тільки така фізична осудна особа, яка керувала транспортним засобом без наявності у неї права на керування таким транспортним засобом, якщо отримання такого права передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

При цьому, право керування мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) може бути надано особам, які досягли 16-річного віку. А підтверджується отримане право посвідченням водія, порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2 та 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови від 20 травня 2009 року №511) із подальшими змінами, прямо передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії. А транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на відповідні категорії. При цьому мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт відносяться до категорії А1.

Аналогічні положення закріплено і у положеннях пункту 2.13. Розділу ІІ «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі за текстом Правила дорожнього руху).

Судами встановлено, що позивач не заперечував того, що 11 липня 2016 року він керував мопедом марки «Yamaha», моделі «Super Jug ZR», з робочим обємом двигуна 49,9 кубічних сантиметрів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач безпідставно зазначає, що він має право керування мопедом без наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, оскільки в силу положень Закону України від 24.09.2008 року №586-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» були внесені зміни до Закону України «Про дорожній рух», та починаючи з 01.01.2010 року в Україні була запроваджена не тільки реєстрація мопедів і скутерів, а й визначено нові умови допуску громадян до керування транспортними засобами цієї категорії, у тому числі отримання права керування такими транспортними засобами з отриманням посвідчення відповідного зразка.

Колегія суддів не сприймає доводи апелянта, що його мопед марки «Yamaha», моделі «Super Jug ZR», з робочим обємом двигуна 49,9 кубічних сантиметрів не вважається механічним транспортним засобом у розумінні пункту 1.10. Правил дорожнього руху, оскільки пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України встановлено, що під «механічним транспортним засобом» розуміється транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Крім того, Правилами дорожнього руху дано визначення термінів «транспортний засіб» та «мопед», під якими розуміється «пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів» та «двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт», відповідно.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що мопед марки «Yamaha», моделі «Super Jug ZR», з робочим обємом двигуна 49,9 кубічний сантиметрів, вважається згідно Правил дорожнього руху саме механічним транспортним засобом.

Отже, положення пункту 2.1. Правил дорожнього руху, безпосередньо повинні застосуваватися і до водіїв мопедів марки «Yamaha», моделі «Super Jug ZR», з робочим об'ємом двигуна 49,9 кубічний сантиметрів, яким керував позивач.

Стосовно посилання апелянта на Конвенцію про дорожній рух, в частині необхідності кваліфікації його мопеду як велосипеду з підвісним двигуном, колегія суддів зазначає наступне.

Конвенція про дорожній рух, як прямо вказано у її преамбулі, має за мету полегшити саме міжнародний дорожній рух, і у статті 1 Розділу 1 прямо вказується на те, коли транспортний засіб вважається таким, що знаходиться в міжнародному русі на території якої-небудь держави. Проте апелянтом не доведено того, що транспортний засіб, яким він керував, з метою застосування положень цієї Конвенції знаходився у стані «міжнародного руху».

До того ж, якщо використовувати зміст положень Конвенції якими надано визначення таких понять як: «велосипед», «велосипед з підвісним двигуном» та «мотоцикл», з урахуванням визначення поняття «мопед» та «велосипед», що надані у Правилах дорожнього руху, стає зрозумілим, що Україна користуючись правом наданим їй положеннями Конвенції (в яких дається визначення поняттю «велосипед з підвісним двигуном») не вважає такі транспортні засоби як «мопеди», «велосипедами з підвісним двигуном» або просто «велосипедами» у розумінні Конвенції, за ознакою не можливості приведення мопедів у рух, за допомогою педалей. Проте позивачем у судовому засіданні підтверджено, що його мопед приводиться в рух тільки за допомогою двигуна і педалей для приведення мопеда в рух, не передбачено конструкцією.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується, що відповідач обґрунтовано та законно прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КупАП.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року у справі № 425/2229/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року у справі № 425/2229/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді М.Г. Сухарьок

Л.В. Ястребова