Справа № 826/12326/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

03 березня 2017 року 11:30 справа №826/12326/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії"
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
треті особи1. Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у місті Києві 2. Державне підприємство "Український авіаційний метеорологічний центр" 3. Державна авіаційна служба України 4. Київське міське відділення соціального захисту інвалідів 5. Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія Авіалінії України" 6. Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві 7. Державна прикордонна служба України 8. Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
провизнання протиправними дій та бездіяльності, скасування постанов

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Шевченківський ВДВС), за участю третьої особи - Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у місті Києві (далі по тексту - третя особа 1), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо закінчення зведеного виконавчого провадження ВП №51307450 в частині фактичного виконання в повному обсязі рішень за виконавчими документами; 2) визнати протиправним дії відповідача в особі старшого державного виконавця Салеомона Артема Андрійовича щодо накладення арешту на кошти та майно позивача на підставі постанов від 19 липня 2016 року; 3) визнати протиправними та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 липня 2016 року та постанову про арешт коштів боржника від 19 липня 2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12326/16; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Український авіаційний метеорологічний центр" (далі по тексту - третя особа 2) та Державну авіаційну службу України (далі по тексту - третя особа 3); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Київське міське відділення соціального захисту інвалідів (далі по тексту - третя особа 4), Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія Авіалінії України" (далі по тексту - третя особа 5), Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - третя особа 6), Державну прикордонну службу України (далі по тексту - третя особа 7) та Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі по тексту - третя особа 8).

В судовому засіданні 23 січня 2017 року представник позивача позові вимоги підтримав, представники відповідача та третіх осіб 1, 3, 4, 6, 7 до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження ВП №51307540, до складу якого входять ряд виконавчих проваджень щодо стягнення коштів з ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії". Відповідно, боржником у вказаному виконавчому провадженні є ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії".

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС Салеомона А.А. про арешт коштів боржника від 19 липня 2016 року ВП №51307540 при примусовому виконанні 66 виконавчих документів про стягнення з коштів з боржника ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", перелік яких наведений у постанові, вирішено накласти арешт на кошти з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що містяться на рахунках та належать ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", у межах суми 2 534 086,98 грн., яка складається із боргу у сумі 2 282 350,68 грн., виконавчого збору у сумі 231 936,30 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 19 800,00 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС Салеомона А.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 липня 2016 року ВП №51307540 при примусовому виконанні 66 виконавчих документів про стягнення з коштів з боржника ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", перелік яких наведений у постанові, вирішено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", у межах суми звернення стягнення у розмірі 2 534 086,98 грн., яка складається із боргу у сумі 2 282 350,68 грн., виконавчого збору у сумі 231 936,30 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 19 800,00 грн. Відповідно до цієї постанови також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", лише в межах суми боргу.

Позивач зазначає, що діями відповідача щодо винесення оскаржуваних постанов порушено вимоги чинного законодавства, оскільки постановами накладено арешт на кошти та майно у межах суми, яка включає також і фактично виконані позивачем зобов'язання, тобто, відповідачем в порушення частини першої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" не визначено межі загальної суми стягнення по зведеному виконавчому провадженні з урахуванням вже виконаних зобов'язань; позивач зазначає, що відповідачем протиправно не вжито заходів щодо закінчення зведеного виконавчого провадження в частині фактичного виконання зобов'язань.

Відповідач проти позову заперечував з підстав відповідності оскаржуваних постанов вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Треті особи 5, 8 подали до суду письмове заперечення (пояснення), у яких підтримали позицію відповідача та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зокрема третя особа 8 зазначила, що на момент подання заперечень борг, наявний у позивача перед третьою особою 8, не погашений, а тому відсутні підстави для зняття арешту.

Треті особи 2, 4 не заперечували проти задоволення позовних вимог. Інші треті особи письмового заперечення проти адміністративного позову або письмових пояснень до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на момент виникнення спірних відносин визначав Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який втратив чинність з 05 жовтня 2016 року, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час прийняття оскаржуваних постанов) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Також, частиною третьою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Частиною другою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" також визначено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У свою чергу, згідно з частиною першою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, вищенаведеними положеннями чітко передбачено право відповідача накладати арешт на майно боржника, у тому числі і кошти, а тому суд вважає, що дії відповідача щодо накладення арешту, є його законним правом, за наявності умов, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, накладаючи арешт на кошти боржника, відповідач діяв в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними щодо накладення арешту на кошти та майно позивача на підставі постанов від 19 липня 2016 року.

Твердження ж позивача про протиправність одночасного накладення відповідачем арешту на кошти і на все майно з огляду на те, що стягнення звертається в першу чергу на кошти боржника, суд вважає безпідставними, оскільки в силу положень частини п'ятої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем, а тому, вбачаючи наявність відповідних на те підстав, державний виконавець не позбавлений права накладення арешту одночасно і на кошти і на інше майно боржника.

Щодо правомірності винесених відповідачем оскаржуваних постанов, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних постанов, вони винесені у зведеному виконавчому провадженні ВП №51307540 щодо примусового виконання 66 виконавчих документів, відповідно до яких стягується із ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії" кошти у загальному розмірі 2 282 350,68 грн., перелік та реквізити виконавчих документів наведені у постановах.

У свою чергу оскаржуваними постановами накладено арешт на кошти та все майно позивача у межах суми звернення стягнення у розмірі 2 534 086,98 грн., яка складається саме із суми боргу у розмірі 2 282 350,68 грн. (загальна сума 66 виконавчих документів), виконавчого збору у сумі 231 936,30 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 19 800,00 грн.

Водночас, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, позивачем до винесення оскаржуваних постанов частково погашено основний борг перед стягувачами у зведеному виконавчому провадженні, а саме по наказам Господарського суду міста Києва: №910/25615/13 від 18 лютого 2014 року у сумі 42 302,35 грн. (ВП №44981429); №910/10972/14 від 04 серпня 2014 року у сумі 34 125,34 грн. (ВП №45103711); №910/15095/13 від 13 вересня 2013 року у сумі 28 930,59 грн. (ВП №44432957), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень. При цьому суд враховує, що стягувачем за вказаними виконавчими провадженнями було ДП "Український авіаційний метеорологічний центр", яке листом від 03 лютого 2014 року №99/06 повідомило Шевченківський ВДВС про погашення позивачем боргу по зазначеним виконавчим провадженням.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що загальна сума коштів, сплачена позивачем по трьом виконавчим провадженням до винесення оскаржуваних постанов, становила 105 138,28 грн., що не заперечується та не спростовано відповідачем, а тому загальна сума боргу позивача по зведеному виконавчому провадженню зменшилась на 105 138,28 грн. та станом на момент винесення спірних постанов становила 2 428 948,7 = (2 534 086,98-105 138,28), з врахуванням виконавчого збору у сумі 231 936,30 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 19 800,00 грн. Іншого сторонами суду не доведено, а судом не встановлено.

Натомість, як вже зазначено вище, відповідачем накладено арешт на кошти позивача в межах суми 2 534 086,98 грн., що не відповідало реальному розміру заборгованості боржника, яка підлягала стягненню в межах зведеного виконавчого провадження станом на момент прийняття постанов про накладення арешту.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Оскільки, відповідно до згадуваної норми законодавства арешт накладається у межах суми стягнення, враховуючи, що на час прийняття оскаржених постанов відповідач був обізнаний про часткове виконання боржником (позивачем) виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні ВП №51307540 на загальну суму 105 138,28 грн., суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно накладено арешт на вказану суму.

Разом з тим, враховуючи, що на час винесення оскаржених постанов позивач мав заборгованість на загальну суму 2 428 948,7 грн., що не спростовано позивачем, суд вважає, що накладення арешту в межах вказаної суми є правомірним.

Що ж до доводів позивача про виконання ним виконавчих документів, зокрема наказів Господарського суду міста Києва: №910/21282/14 від 09 грудня 2014 року; №910/992/14 від 18 квітня 2014 року (ВП №45129107) та №910/15774/14 від 10 жовтня 2014 року (ВП №45520015), суд зазначає, що про погашення заборгованості у вказаним виконавчим документам відповідач був повідомлений після прийняття оскаржуваних постанов (лист Державної авіаційної служби України від 11 серпня 2016 року вих. №1.17-8239), а відтак погашення позивачем заборгованості по ним, на думку суду, не вказує на протиправність оскаржених постанов.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем накладено арешт на суму більше, ніж загальна сума стягнення та заборгованості позивача станом на 19 липня 2016 року, враховуючу часткову сплату основного боргу позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме шляхом визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 19 липня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника, винесених у зведеному виконавчому провадженні ВП №51307540, в частині накладення арешту у межах суми звернення стягнення у розмірі 105 138,28 грн.

Стосовно вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо закінчення зведеного виконавчого провадження ВП №51307450 в частині фактичного виконання в повному обсязі рішень за виконавчими документами, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно підпункту 3.8.8 пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, за наявності підстав для завершення виконавчого провадження виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа із зведеного виконавчого провадження.

При цьому підпунктом 4.6.3. пункту 4.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що повідомлення про перерахування коштів є підставою для закінчення виконавчого провадження.

В даному випадку судом встановлено, що позивачем частково погашено основний борг перед стягувачами у зведеному виконавчому провадженні, а саме по наказам Господарського суду міста Києва: №910/25615/13 від 18 лютого 2014 року у сумі 42 302,35 грн. (ВП №44981429); №910/10972/14 від 04 серпня 2014 року у сумі 34 125,34 грн. (ВП №45103711); №910/15095/13 від 13 вересня 2013 року у сумі 28 930,59 грн. (ВП №44432957), про що відповідач був повідомлений листом ДП "Український авіаційний метеорологічний центр" від 03 лютого 2014 року №99/06, який отриманий ВДВС 04 лютого 2015 року, докази чого наявні в матеріалах справи.

Тобто, згідно положень підпункту 3.8.8 пункту 3 та підпункту 4.6.3. пункту 4.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень з 04 лютого 2015 року відповідач повинен був вивести із зведеного виконавчого провадження ВП №51307540 виконавчі документи №910/25615/13 від 18 лютого 2014 року на суму 42 302,35 грн. (ВП №44981429); №910/10972/14 від 04 серпня 2014 року на суму 34 125,34 грн. (ВП №45103711); №910/15095/13 від 13 вересня 2013 року на суму 28 930,59 грн. (ВП №44432957) та закінчити виконавче провадження по ним, однак, наведеного не вчинив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази виведення вказаних виконавчих документів, які були погашені позивачем, із зведеного виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження по ним станом на момент розгляду справи, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невжиття заходів по закінченню виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва №910/25615/13 від 18 лютого 2014 року на суму 42 302,35 грн. (ВП №44981429); №910/10972/14 від 04 серпня 2014 року на суму 34 125,34 грн. (ВП №45103711); №910/15095/13 від 13 вересня 2013 року на суму 28 930,59 грн. (ВП №44432957), а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи фактичне виконання рішень у зведеному виконавчому провадженні на суму 105 138,28 грн., Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача вчинити дії по зняттю арешту з коштів, що містяться на рахунках позивача, накладений постановою державного про арешт коштів боржника від 19 липня 2016 року ВП №51307540, та по зняттю арешту з майна ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 липня 2016 року ВП №51307540, у цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невжиття заходів по закінченню виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів, які були погашені позивачем, а також правомірності постанов від 19 липня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника в частині накладення арешту у межах суми звернення стягнення у розмірі 105 138,28 грн. відповідно до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги про визнання протиправними дій відповідача по винесенню оскаржуваних постанов; тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії" підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо невжиття заходів по закінченню виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва №910/25615/13 від 18 лютого 2014 року на суму 42 302,35 грн. (ВП №44981429); №910/10972/14 від 04 серпня 2014 року на суму 34 125,34 грн. (ВП №45103711); №910/15095/13 від 13 вересня 2013 року на суму 28 930,59 грн. (ВП №44432957).

3. Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Салеомона А.А. від 19 липня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника, винесених у зведеному виконавчому провадженні ВП №51307540, в частині накладення арешту у межах суми звернення стягнення у розмірі 105 138,28 грн.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії", накладений постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника від 19 липня 2016 року ВП №51307540, та щодо зняття арешту з майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії", накладений постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 липня 2016 року ВП №51307540.

6. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 067,00 грн. (дві тисячі шістдесят сум гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко