Справа № 348/550/17
Суддя: Флоряк Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/550/17

30 березня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч.позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними щодо перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з адміністративним позовом, який в ході судового розгляду уточнив, про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови включити в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену йому матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та просить суд зобовязати відповідача повернути заборгованість в частині недорахованої суми пенсії, починаючи з 06.08.2016 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що з 28.03.2014 року він вийшов на пенсію по інвалідності, як державний службовець. На день подання заяви на призначення пенсії він працював на державній службі в Головному управлінні статистики в Івано-Франківській області. Йому була призначена пенсія державного службовця. Для призначення пенсії ним була надана довідка про заробітну плату та довідка про складові заробітної плати, по яких була нарахована пенсія. 25.01.2017 року він звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок розміру йому пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, індексації заробітної плати відповідно до представленої довідки, оскільки із вказаних сум проводився збір на загальнообов'язкове пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії, тобто з 28.03.2014 року. Однак, згідно листа Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 06.02.2017 р. за №38/К-15 йому відмовлено в проведенні перерахунку з тих підстав, що матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, допомога на оздоровлення та соціальні потреби при наданні щорічних відпусток та індексація заробітної плати не враховується при нарахуванні пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Вважає дії управління відповідача неправомірними, тому що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати є частиною заробітної плати, на яку нараховувався та сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування. Тому просить позов задоволити, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови включити в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за період 2012-2014 років згідно довідки №3 від 27.03.2017 року, виданою Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області та просить суд зобовязати відповідача повернути заборгованість в частині недорахованої суми пенсії, починаючи з часу, коли він довідався про порушення свого права, тобто з 06.08.2016 року, виходячи з розміру 80 % від суми заробітної плати.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також інші виплати, які зазначає позивач, не відносяться до інших надбавок, з яких відповідно до Закону України Про державну службу складається заробітна плата державного службовця, а тому враховувати її в суму заробітної плати для обчислення пенсії немає підстав. Окрім того, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, в звязку з набуттям чинності якого втратили чинність норми, якими було раніше врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.03.2014 року призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і він як державний службовець, перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України. На день подання заяви на призначення пенсії він працював на державній службі начальником Головного управління статистики в Головному управлінні статистики в Івано-Франківській області.

З наявної в матеріалах справи довідки №13/5/5-5 від 20.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_1М протягом періоду з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року проводилися виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань в загальній сумі 44031,86 грн., а також індексація заробітної плати з з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року включно в сумі 10742,96 грн. (а.с. 9-10).

На всі виплати, включені в довідки, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

25.01.2017 року ОСОБА_1М звернувся із заявою до Надвірнянського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області про перерахунок пенсії.

Листом-відповіддю за вих. № 38/К-15 від 06.02.2017 року відповідачем позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки немає підстав для перерахунку пенсії по Закону України Про державну службу.

Із врахуванням вище викладеного, судом достовірно встановлено, що позивач на момент звільнення у зв'язку із виходом на пенсію отримував матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати.

Відповідно до Закону України Про державну службу, чинним на час виникнення спірних правовідносин, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України Про державну службу заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.2 Закону України Про оплату праці та Наказу Державного комітету статистики України №5 Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, компенсація за відпустки, персональна надбавка та доплата за таємністьвходили до системи оплати праці державного службовця.

Таким чином вказані позивачем виплати законом віднесено до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому ці виплати необхідно включити в заробітну плату для призначення пенсії.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що вказані позивачем виплати не повинні включатися в заробітну плату для призначення пенсії, оскільки такі заперечення не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірною відмови відповідача включити суми допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексацію заробітної платив заробітну плату для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України Про державну службу та зобов'язання відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії позивачу та включити до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у врахуванні позивачу у складові заробітної плати для обчислення розміру пенсії державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за 2012-2014 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця відповідно до довідок №3 від 27.03.2014 року та №13/5/5-5 від 20.01.2017 року, виданих Головниим управління статистики в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 09.03.2017 р., а про порушення свого права довідався 06.01.2017 року, тому з врахуванням положень ст. 99 КАС України слід зобов'язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії державного службовця відповідно з 06.08.2018 року.

Керуючись ст. ст.6, 11, 71, 94, 99, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст.8, 19, 22, 46, 92, 117 Конституції України, Законом України Про оплату праці, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Законом України Про державну службу, Законом України Про Пенсійне забезпечення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобовязати Надвірнянське обєднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, за 2012-2014 роки згідно довідки № 13/5/5-5 від 20.01.2017 року, виданої головним управлінням статистики в Івано-Франківській області, з яких було нараховано та утримано єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виходячи з розміру 80% від суми заробітної плати, та провести її виплату, починаючи з 06.08.2016 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2017 року.