Справа № 286/38/17
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/38/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

суддів Білоусенка І.В., Кондратюка В.І.,

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі, мотивуючи тим, що він проходив службу в органах внутрішніх справ у період з серпня 2004 року по 06.11.2015. Наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №314 о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ України з 06.11.2015.

Згідно з наказом ГУ Національної поліції в Житомирській області №44 о/с від 07.11.2015 він працював в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Житомирській області №165 о/с від 22.07.2016 його було звільнено з 25.07.2016 зі служби в поліції за п.2 ч. І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Свідоцтвом про хворобу №202/145 від 12.07.2016 в нього встановлена наявність травми, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.09.2016 за результатами первинного огляду з 26.08.2016 йому встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Управлінням МВС України в Житомирській області було підготовлено висновок про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, який (висновок) було направлено до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом №2059/29/05-2016 від 28.10.2016 його було повідомлено про те, що МВС України повернуло без розгляду матеріали про призначення йому одноразової грошової допомоги, пояснюючи тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

Позивач вважає рішення МВС України протиправним, оскільки порушено його право на отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги, яке встановлено частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію".

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав. Представники відповідачів не повідомили про причини неявки, однак надіслали письмові заперечення проти позову. Просять в задоволенні позову відмовити. Треті особи про причини неявки не повідомили.

Дослідивши в судовому засіданні докази, враховуючи письмові додаткові пояснення позивача, заперечення відповідачів та надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 29.08.2004 по 06.11.2015. Наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №314 о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ України.

Згідно з наказом ГУ Національної поліції в Житомирській області №44 о/с від 07.11.2015 позивач був прийнятий на службу в Національну поліцію.

Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Житомирській області №165 о/с від 22.07.2016 його було звільнено з 25.07.2016 зі служби в поліції за п.2 ч. І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Вказані обставини підтверджуються копіями зазначених наказів по особовому складу (а.с.15-17), актів про нещасний випадок та його розслідування (а.с. 19-22).

З копії свідоцтва про хворобу №202/145 від 12.07.2016 вбачається, що в ОСОБА_1, тобто в позивача, встановлено наявність травми, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків та травми і захворюванні, яке пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №514841 від 06.09.2016 йому за результатами первинного огляду з 26.08.2016 встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Лист голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №2059/29/05-2016 від 28.10.2016 свідчить про повідомлення позивача, що МВС України повернуло без розгляду матеріали про призначення йому одноразової грошової допомоги, пояснюючи тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

Лист ГУ Національної поліції в Житомирській області №1719/29/05-2016 від 23.09.2016 року в свою чергу свідчить, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського передбачено ст.ст.97-101 Закону України "Про Національну поліцію", а відповідно до рішення Житомирської обласної МСЕК №2 від 06.09.2016 він визнаний інвалідом третьої групи внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків у період проходження служби в органах внутрішніх справ, а не з проходженням служби в поліції. Тому відповідно відсутні підстави для виплати йому допомоги.

Не погоджуючись з діями відповідача - Міністерства внутрішніх справ України позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Овруцького районного суду до участі у справі було залучено Головне управління Національної поліції в Житомирській області, як другого відповідача.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Оскільки, позивачеві встановлено інвалідність внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків при проходженні служби саме в органах внутрішніх справ, тому відповідно він відноситься до категорії осіб яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

З копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №015411 вбачається, що ступінь втрати професійної працездатності у ОСОБА_1 30%.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі по тексту Порядок № 850).

Так, пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку № 850).

Пунктами 8, 9 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження вказаних у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, органом, уповноваженим на прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 850, є Міністерство внутрішніх справ України, яке приймає відповідне рішення у вигляді погодження або непогодження висновку, складеного органом внутрішніх справ, у якому проходить (проходив) службу працівник міліції, тобто в даному випадку, УМВС України в Житомирській області.

Суд звертає увагу, що зазначеним порядком не передбачено підстав для повернення без розгляду матеріалів, а тому відповідно бездіяльність відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправною.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 по справі №К/800/34016/14, відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

У зв'язку з тим, що Міністерство внутрішніх справ України, повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тоді як відповідно до п.9 Порядку №850 мало в місячний строк після надходження матеріалів прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги, суд приходить до висновку про зобов'язання останнього розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

Посилання Міністерства внутрішніх справ України на те, що позивач звільнений з органів Національної поліції, яка є самостійним органом та має вирішувати питання щодо виплати зазначених коштів, суд не може покласти в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Тобто, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. В тому числі відповідно до п.6 ст.16 Закону України "Про Національну поліцію" саме Міністр внутрішніх справ України приймає рішення і про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міністерство внутрішніх справ України.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд приходить до висновку, що необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Оскільки, позивачу встановлено інвалідність внаслідок травми, що пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через Овруцький районний суд в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. Л. Гришковець