Справа № 22-а/0690/4146/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2009р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про визнання дій неправомірними і стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

31 липня 2009р. позивач звернувся до суду із позовом. Просив визнати неправомірними дії відповідача у неправильному нарахуванні виплат та стягнути недоплачені кошти, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06. 2008р. по 30.06.2009р.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2009р. позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира по застосуванню постанови КМУ №836 від 26.07.1996 року в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2008р. по 30.06.2009р. Стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в сумі 19877,28грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального процесуального права. Бюджетом не було передбачено виплату цих коштів у такому розмірі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ч.ч.1,2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена доплата до заробітної плати працюючим та працюючим пенсіонерам. Вказаний закон є соціальним законом, а тому на виплати за ст.39 Закону не поширюються процесуальні норми КЗпП України.

Задовольнивши позовні вимоги до 31 липня 2008 року, суд першої інстанції в порушення ч.1 ст.100 КАС України в редакції, яка діяла на час розгляду справи, безпідставно стягнув кошти за вказаний період. Частиною 1,2 ст.99 КАС України (в редакції до 07.07.2010р.) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду в річний строк.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року) пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону за період до 31 липня 2008 року, ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в позові в цій частині за пропуском строку звернення до суду.

Судом встановлено, що позивач працює в Державній інспекції з карантину рослин, має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-Ї категорії, постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується копією посвідчення (а.с.4).

Ст.39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що працюючим, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, мають виплачуватися відповідні доплати у розмірах, визначених ст.39 Закону.

Судом було враховано, що положення п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936 відносно виплат, передбачених ст.39 Закону (796-12), стосуються виплат особам, із числа працюючих.

Позивач працює, тому Управління праці та соціального захисту населення є належним відповідачем по вимогах, що стосуються вказаних доплат.

Проте, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

Керуючись ст.ст.195,197,198,199,206,207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира задовольнити частково.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2009 року в частині стягнутої суми за період з 01 червня 2008р. по 31 липня 2008р. і ухвалити нову постанову про відмову ОСОБА_1 у позові у цій частині за пропуском строку звернення до суду.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2009 року в частині задоволення решти вимог про стягнення коштів і ухвалити нову постанову. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира нарахувати ОСОБА_1 кошти, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період із 01.08.2008р. по 30.06.2009р. і забезпечити їх виплату. В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :