Справа № 820/6589/16
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р.Справа № 820/6589/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. по справі № 820/6589/16

за позовом ОСОБА_1

до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся з позовом до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області (далі - відповідач, Чугуївська РДА), в якому просив:

- зобов'язати відповідача, Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області, видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка;

- зобов'язати відповідача, Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області, видати ОСОБА_1 акт на право власності належної позивачу земельної частки (паю).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Також позивачем заявлено клопотання про витребування у ВАТ "Чугуївський Агротехсервіс" інформації щодо його членства у ВАТ "Чугуївський Агротехсервіс" та акцій з номеру 138001 по 140000, викликання до суду в якості свідка керівника ВАТ "Чугуївський Агротехсервіс".

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Протокольною ухвалою суду в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів та виклик свідка в судове засідання було відмовлено з огляду на приписи ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки предметом позову в даному випадку є надання судом оцінки правомірності дій суб'єкта владних повноважень, а не вирішення спору про право.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що спірне питання виникло після приватизації ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС".

На звернення позивача про право на земельну частку (пай) при паюванні земель ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" на території Чугуївського району Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надало відповідь, в якій зазначило, що за інформацією, наданою Управлінням Держгеокадастру у Чугуївському районі, встановлено, що розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації від 09.08.2004р. №340 затверджено проект приватизації ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС", до якого включено розрахунок розміру земельної частки (паю) - 1,506 умовних кадастрових гектарів та її вартість - 6300 грн. Також у відповіді зазначено, що в списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), складений ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" та погоджений розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації від 22.11.2002р. №307, прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Позивач звернулась до голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про отримання сертифікату на право на земельну ділянку (пай).

Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області на звернення позивача відповіла листом, в якому зазначила, що за інформацією архівного відділу Чугуївської районної державної адміністрації у розпорядженні голови районної державної адміністрації від 09.08.2004р. №340 "Про затвердження проекту приватизації земель ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" прізвища, ім'я та по- батькові даної кількості громадян (81 особа), які мають право на земельну ділянку (пай), не зазначені. Серед 13 заяв громадян щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, які додаються до розпорядження, заяви позивача немає.

Після цього позивач звернулась до голови Харківської обласної державної адміністрації з заявою про отримання сертифікату на право на земельну ділянку (пай).

Харківська обласна державна адміністрація на звернення позивача відмовила листом від 07.11.2016 року № 02-32/С-256.

Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області на звернення позивача від 26.05.2016 року щодо надання земельної частки із земель запасу чи резервного фонду, зазначила, що відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я позивача позбавляє можливості районну державну адміністрацію керуватися в даному випадку порядком організації робіт та методикою розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004р. № 122, оскільки вказаний порядок визначає процедуру розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 звернулась із зазначеним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні вимог про покладення на відповідача обов'язку видати ОСОБА_1 сертифікат та акт на право власності на земельну частку (пай), суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та передчасності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом, що визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками є Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003р. № 899-IV (далі - Закон № 899).

Відповідно до ст. 1 Закону № 899 право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

За приписами ст. 2 Закону № 899 основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з абз. 1 ст. 3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Згідно з п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Як вбачається з матеріалів справи, на звернення позивача про право на земельну частку (пай) при паюванні земель ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" на території Чугуївського району Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надало відповідь, в якій зазначило, зокрема, що в списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), складеного ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" та погодженого розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації від 22.11.2002р. №307, прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та передчасними, оскільки, щоб отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та акт на право власності земельної частки (паю), позивачем має бути доведений факт про право на їх отримання, а саме протиправність не включення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), складений ВАТ "ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС" та погоджений розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до чинного законодавства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. по справі № 820/6589/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.