Справа № 362/6648/16-а
Суддя: Ковбель М. М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6648/16-а
Провадження № 2-а/362/95/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( СКОРОЧЕНЕ ПРОВАДЖЕННЯ)

"27" березня 2017 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбель М.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Василькові Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання бездіяльність відповідача щодо відмови в перерахунку йому щорічної допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною, просив зобов`язати установу здійснити відповідні дії щодо перерахунку, нарахування та виплатити йому недоплаченої щорічної разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням фактично сплаченої йому суми, а всього 4730 грн.

Позивач посилається на те, що згідно з положеннями п.п.3.2, 4.9 та 4.10 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (затверджене Наказом Міністра праці та соціальної політики України від 25 квітня 2006 року за №147, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 червня 2006 року за № 683/12557), цей центр здійснює підготовку документів на виплату всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, проводить перерахунки розмірів грошової допомоги різним категоріям одержувачів пільг. При визначенні мінімального розміру пенсії, відповідні зміни до ст. 13 Закону не внесені. Таким чином, щорічну грошову допомогу ветеранам війни учасникам бойових дій слід було сплачувати у повному обсязі, тобто не в сумі 920 грн., а, відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на 2016 рік, за яким мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатністю, становить з 1 травня 2016 року 1130 грн., в розмірні 5650 грн., тобто недоплата заявникові за 2016 рік склала 4730 грн.

Представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення, вважаючи, що обов`язок правильності нарахування позивачеві грошової покладається на командира військової частини, за місцем служби позивача, Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області здійснило лише відповідну виплати на підставі наданого командуванням відповідного списку із зазначенням розміру допомоги в сумі 920 грн.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.11, ч.ч.1 і 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з положень ч.ч.1 і 2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до положень ст.138 КАС, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.

За положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України», яке у відповідності до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» може бути застосовано як джерело права, констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як вбачається з положень ст.12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

За матеріалами справи, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 19 лютого 2015 року, а тому, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Як вбачається з листа № 4061/01 від 14.11.2016 року Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області, позивачеві у доплаті грошової разової допомоги було відмовлено.

Враховуючи те, що позивач є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов`язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв`язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов`язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, положеннями п.п.2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено вимогами ч.5 ст.12 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачеві у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, одночасно діяли Закон України № 3551-XII і постанова Кабінету Міністрів України № 141.

Таким чином, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Зазначений принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з принципів законності та із визначених у ч.4 ст.9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році необхідно застосовувати не постанова Кабінету міністрів України № 141, а Закон України № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Такі висновки містяться в правовій позиції, що викладені в постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 року, яка відповідно до положень ст.244-2 КАС України є обов`язковою для всіх судів України.

Щодо розрахунку розміру мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якими мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положеннями ч.3 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 7, 12, 17, 17-1, 86, 160-163, 167 і 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов - задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленою ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», протиправною.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя М.М. Ковбель