Справа № 310/6099/16-а
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6099/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти УПП в м. Маріуполі рядового поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 22 серпня 2016 року поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Маріуполь рядовим поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, ніби то за здійснену стоянку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Вважає дії поліцейського незаконними та протиправними.

Так, він та його дружина ОСОБА_3, гуляючи містом Маріуполь були зупинені поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Підійшовши до них, ОСОБА_2 звинуватив його в порушенні вимог знаку 3.34 ПДР України, ст. 122 ч.1 КУпАП, та не маючи достатніх підстав почав вимагати від нього передати йому посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспорт. Вислухавши поліцейського ОСОБА_2, він поставив його до відома, що в даний момент та й взагалі на сьогоднішній день він не є водієм ні якого автомобіля, а мандрує містом як пішохід. Ніякого відношення до автомобіля НОМЕР_1 не має і не є його власником. Незважаючи на це ОСОБА_2 продовжував чинити на нього тиск і вимагати передати йому документи.

Він попросив інспектора Самарського Д.О. показати йому належні докази про ніби то вчинення ним правопорушення. На що він відповів, що в нього є фото автомобіля Субару, яке стоїть у зоні дії знаку 3.34 ПДР України по вул. Проспект Миру, 66/39 (магазин «Апельсин») без водія, зроблене невідомо ким і коли на особистий телефон. А також він ОСОБА_2 та його напарник ОСОБА_5 напишуть рапорти у якості двох свідків нібито порушення ним ПДР, і що більше ніяких доказів їм не потрібно щоб притягнути його до адміністративної відповідальності.

Його зауваження, що на фото автомобіль НОМЕР_1 стоїть без водія, що він взагалі не має ніякого відношення до даного автомобіля та не керував ним та головне, що в даний момент він знаходиться поблизу перехрестя вулиць Університетська та Архітектора Нільсена, що знаходиться близько 1-1,5 км. від місця так званого правопорушення, залишились без уваги.

В подальшому він був затриманий та доставлений до райвідділу поліції по вул. Фонтанна, 87, де рядовим поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП та виписано постанову серії ПСЗ №094777, а інспектор Пеліпас О.І. склав протокол щодо нього серії ДО №022859 за ст. 185 КУпАП.

Зазначає, що при складанні адміністративних матеріалів інспектор Самарський Д.О. позбавив його можливості в повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а розгляд справи відбувся з грубим порушенням ст. 279 КУпАП, а саме: перед початком розгляду справи інспектор не представився, не оголосив яка саме справа підлягає розгляду, не розяснив йому його права та обовязки, на засіданні не дослідив докази в повному обсязі, не виніс ніякого рішення щодо його клопотання про бажання скористатися допомогою адвоката.

Просив визнати дії поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії ПСЗ №094777 від 22.08.2016 року неправомірними; скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник Управління патрульної поліції в м. Маріуполь в судове засідання не зявились. Представником Управління патрульної поліції в м. Маріуполь за довіреністю ОСОБА_6 до суду подано клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила в задоволенні позову відмовити з посиланням на подані заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 22.08.2016 року інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Маріуполі рядовим поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ПСЗ №094777 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 22.08.2016 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Субару, державний номер НОМЕР_2, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено», чим порушив 3.34 д.1 ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил зупинки та стоянки.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечень проти адміністративного позову відповідачами до суду не подано. Отримані на запит суду копії адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 містять: оскаржену позивачем постанову, пояснення позивача ОСОБА_1 та рапорт відповідача ОСОБА_2

Як на підставу для скасування оскарженої постанови позивач посилається на відсутність доказів нібито скоєного ним правопорушення; позбавлення його можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме порядку, встановленому ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення регулювання відносин у сері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач, відноситься до адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а тому за правилами ч.2 ст. 258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст. 258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Доводи позивача, щодо розгляду адміністративної справи не за місцем вчинення правопорушення відповідачами не спростовані, фото та відеоматеріали що підтверджують вчинення позивачем правопорушення суду також не надані.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказав, що відповідач ОСОБА_2 виніс оскаржену постанову в приміщенні райвідділу поліції та не надав йому можливості в повній мірі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема не було вирішено його клопотання про бажання скористатися правовою допомогою, та не взято до уваги його твердження, що він не є власником автомобіля НОМЕР_1 та даним автомобілем в цей день не керував.

У порушення вимог ст. 71 КАС України доказів, на спростування зазначених вище тверджень позивача, відповідачі суду не надали.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вказане вище у сукупності, обставини встановлені судом у судовому засіданні, суд вважає, що за таких обставин, винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню позов в частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки дане питання вирішується в порядку, передбаченому КУпАП.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої ст. 171-2 КАС України. Положення частини другої ст. 171-2 КАС України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 17, 122, 158, 160-162, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії ПСЗ №094777 від 22.08.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову серії ПСЗ №094777 від 22.08.2016 року, винесену поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_2, по страві про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області з часу отримання постанови.

Суддя А.І. Крамаренко