Справа № 692/78/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 692/78/17 Головуючий у 1-й інстанції: Задорожній В.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд прийняти рішення, яким поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області щодо відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії по втраті годувальника на дитину ОСОБА_4, яка була призначена виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 01.01.2016 року, зобов'язати відповідача провести їй перерахунок пенсії по втраті годувальника на дитину ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації від 27.06.2016 року № 762-04/16, починаючи із 01.01.2016 року.

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем, подано апеляційну скаргу, у якій суб'єкт владних повноважень просить скасувати дану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову обставинам справи, що на її переконання є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер колишній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_5, батько її дочки ОСОБА_4 (до зміни прізвища ОСОБА_4.). На час смерті, з 12.08.2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, він працював суддею Драбівського районного суду Черкаської області. Після смерті останнього їй, як матері неповнолітньої ОСОБА_4 (до зміни прізвища ОСОБА_4.), було призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 80 % від заробітку за останнім місцем роботи ОСОБА_5, яка з 2005 року нараховується відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає, що з 01.01.2016 року, тобто з часу суттєвого збільшення розміру суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, розмір призначеної їй пенсії повинен був бути перерахований виходячи із суми 18850 грн., з яких: 14500,00 грн. - посадовий оклад судді Драбівського районного суду Черкаської області, 4350,00 грн. - надбавка за вислугу років, яка складає 30% посадового окладу, у зв'язку із чим звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області №3444/03 від 04.08.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено в проведенні відповідного перерахунку з посиланням на п.п. 1 п. 2 Розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, що набрав чинності 01 травня 2016 року, яким визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Тобто ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, що визначала порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців, втратила чинність 01.05.2016 року, а тому підстави для проведення відповідного перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 відсутні, оскільки Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року проведення перерахунку пенсій не передбачає.

Вважаючи дії Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області такими, що суперечать законодавству, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визначення розміру пенсії в зв'язку з втратою годувальника проводиться від розміру заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а отже право перерахунку розміру пенсійних виплат нерозривно пов'язане із особою, яка її отримує, а тому неможливо провести перерахунок розміру пенсії померлій особі, а отже і не можливий перерахунок пенсії позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 працював на посаді судді Драбівського районного суду Черкаської області з 12 серпня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними його трудової книжки.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Золотоноша Черкаської області.

Згідно даних Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області, ОСОБА_2 з 09.06.2005 року отримує пенсію по втраті годувальника на одного утриманця - доньку ОСОБА_4 в розмірі 80% заробітної плати померлого годувальника, призначену відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 181/40 від 31.07.2000 року «Про врегулювання питання призначення пенсій державним службовцям у зв'язку з інвалідністю та втратою годувальника на випадок смерті державного службовця», оскільки ОСОБА_5 не перебував у відставці як суддя та не мав необхідного трудового стажу для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді.

Законом України «Про статус суддів» (який був чинний на момент смерті) та який є спеціальним законом, який визначає правовий статус суддів, в тому числі щодо питань їх пенсійного забезпечення, не передбачалось проведення перерахунку пенсії або щомісячного грошового утримання у зв'язку із зміною розміру заробітку працюючого судді. Зазначений нормативний акт не містив також правил призначення і перерахунку пенсій у разі втрати годувальника - судді. Тому виниклі спірні правовідносини повинні вирішуватись виходячи із загальних правил призначення пенсій у разі втрати годувальника, передбачених розділом 5, ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.ст. 37-50 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент призначення пенсії позивачу), право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент призначення пенсії позивачу), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент призначення пенсії позивачу), для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів наголошує, що посилання Апелянта на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є безпідставними, оскільки в даному випадку мова йде про перерахунок пенсії по втраті годувальника, яка призначена відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 31.07.2000 року №181/40 «Про врегулювання питання призначення пенсій державним службовцям у зв'язку з інвалідністю та втратою годувальника на випадок смерті державного службовця». На момент смерті, померлий годувальник мав стаж на посаді судді 9 місяців 28 днів, права на призначення щомісячного грошового утримання не мав.

Законом України від 31.05.2005 року №2593-ІV (набрав чинності з 23.06.2005) статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII було доповнено частинами 6-9, на підставі яких у подальшому здійснювалося пенсійне забезпечення у разі визнання державних службовців інвалідами та у разі втрати годувальника - державного службовця. У зв'язку з набранням чинності цими змінами, Наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 31.07.2000 року №181/40 втратив чинність.

Таким чином, в даному випадку йде мова про перерахунок пенсії по втраті годувальника, що призначена за нормами, аналогічними статті 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України від 28.12.2014р. №76-VIII, який набув чинності 01.01.2015р.) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000р. № 865 і виключено пункт 4, яким раніше було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Таким чином, з 01.12.2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

У зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ втратили чинність з 01.05.2016 року, в тому числі втратила чинність ст. 37-1, якою було передбачено можливість перерахунку пенсій державних службовців в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2016 року, відсутні підстави для перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, ні Закон України «Про судоустрій», що був чинним на час смерті годувальника, ні Закон України «Про судоустрій і статус суддів», що був чинний на час звернення Позивача до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії, не містили положень щодо призначення пенси у разі втрати годувальника - судді та п перерахунку у разі підвищення заробітної плати працюючих суддів.

Тому спірні правовідносини регулюються статтею 37, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 37-50 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Такої підстави для проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника, як підвищення заробітної плати працюючих суддів чи державних службовців за відповідною посадою померлого годувальника, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачає.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків.

Виходячи з наведених законодавчих норм, розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено страхові внески (чи пенсії) і призначається виходячи з фактичного розміру заробітної плати (чи пенсії) на момент смерті годувальника. Право на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із особою, яка її отримує. Така позиція відповідача підтверджується також судовою практикою, зокрема Постановами Вищого адміністративного суду України від 11.06.2013 року №/9991/79204/12 та від 20.06.2013 року К/9991/80831/12. (копії містяться в матеріалах справи).

З сукупного аналізу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що визначення розміру пенсії в зв'язку з втратою годувальника проводиться від розміру заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а отже право перерахунку розміру пенсійних виплат нерозривно пов'язане із особою, яка її отримує, а тому неможливо провести перерахунок розміру пенсії померлій особі.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції діяв в межах чинного законодавства, а отже підстави для скасування рішення відсутні.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.