Справа № 668/2457/14-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2017 р. м. Київ К/800/21118/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Херсонської міської ради про часткове скасування рішення та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Херсонської міської ради на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 у Суворовському районному суді

м. Херсона пред'явив позов до Херсонської міської ради про часткове скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Просив:

- скасувати рішення Херсонської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1304 "Про відмову в поновленні договорів оренди земельних ділянок, припинення договорів оренди земельних ділянок" в частині припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Херсонською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 площею 0,1508 га по АДРЕСА_1 під розміщення автостоянки;

- зобов'язати звільнити і передати земельні ділянки до земель територіальної громади.

Постановою Суворовського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Скасовано рішення Херсонської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1304 "Про відмову в поновленні договорів оренди земельних ділянок, припинення договорів оренди земельних ділянок" в частині припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Херсонською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 площею 0,1508 га по АДРЕСА_1, під розміщення автостоянки.

Зобов'язано суб'єкта господарювання звільнити земельні ділянки та передати їх до земель територіальної громади.

У касаційній скарзі Херсонська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 січня 2002 року між Херсонською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки на термін 5 років, за умовами якого останній набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться по

АДРЕСА_1 у м. Херсоні, площею 0,1508 га під розміщення автостоянки. Договір зареєстровано у Херсонському міському управлінні земельних ресурсів, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від22 січня 2002 року № 975.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10 листопада 2010 року у справі № 16/139-ПД-10 поновлено договір оренди земельної ділянки від 22 січня 2002 року № 975 на той самий строк і на тих самих умовах.

25 грудня 2013 року Херсонською міською радою прийнято рішення № 1304 "Про відмову в поновленні договорів оренди земельних ділянок, припинення договорів оренди земельних ділянок", яким вирішено, зокрема:

- припинити договір оренди земельної ділянки, укладений Херсонською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 площею 0,1508 га по АДРЕСА_1 під розміщення автостоянки у зв'язку із закінченням 22 січня 2014 року строку дії договору оренди;

- зобов'язати суб'єктів господарювання, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 рішення, в місячний термін із моменту прийняття рішення міською радою звільнити земельні ділянки та передати їх до земель територіальної громади міста Херсона у порядку, визначеному договорами оренди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та законності оспорюваного рішення, оскільки на виконання судового рішення про поновлення строку дії договору ОСОБА_4 для укладення відповідної додаткової угоди до Херсонської міської ради не звертався, отже його право оренди було припинено у 2012 році.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову, апеляційний суд посилався на те, що оспорюване рішення прийнято до терміну закінчення дії договору оренди, оскільки рішенням Херсонської міської ради від 08 червня 2012 № 688 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок продовження строку дії договорів оренди, припинення дії рішень міської ради" поновлено договір оренди земельної ділянки, укладений між вказаними сторонами, строком на 2 роки.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 цього ж Кодексу міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) та від 09 грудня 2014 року (справа № 21-308а14).

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині третій статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа не підлягає розгляду адміністративними судами у порядку, визначеному КАС України.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 157, 210, 220, 222, 228 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Херсонської міської ради задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Херсонської міської ради про часткове скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.