Справа № 802/354/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2017 р. Справа № 802/354/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: Клюси Т.В.

представника відповідача: Заводнюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

до: Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області, позивач) до УДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 8.02.2017 р.(ВР №53357004) в частині стягнення виконавчого бору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області Заводнюк І.М. від 08.02.2017 р. відкрито виконавче провадження №53357004 про примусове виконання виконавчого листа №802/1723/16-а (виданого Вінницьким окружним адміністративним судом) про зобов'язання ГУНП у Вінницькій області видати ОСОБА_3 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням постанови КМУ від 11.11.2015 №988. У пункті 3 резолютивної частини постанови зазначено: Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12800 гривень.

На переконання позивача, зобов'язання видати ОСОБА_3 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії є правом грошової вимоги проти держави про перерахунок та виплату пенсії, відповідно до постанови КМУ від 13.02.2017 р. №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Таким чином, вимога щодо виплати таких коштів є майновою. Відтак, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на переконання позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження №53357004 від 08.02.2017 р. в частині стягнення з ГУНП у Вінницькій області виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", адже законодавець у такому випадку не встановив , що виконавчий збір стягується.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав, наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, на його думку, адміністративний позов не підлягає задоволенню. Вказав що вимога, виконавчого листа є немайновою, а тому сплачується виконавчий збір у порядку та розмірі визначеними Законом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 р. у справі №802/1723/16-а позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задоволено.

На виконання постанови суду 01.02.2017 р. видано виконавчий лист №802/1723/16-а про: "Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області видати ОСОБА_3 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням вимог постанови КМУ від 11.11.2015 року №988."

07.02.2017р. ОСОБА_3 звернувся до УДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області із заявою про примусове виконання виконавчого листа №802/1723/16-а.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області 08.02.2017 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53357004, якою зобов'язано боржника - ГУ НП у Вінницькій області виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. У пункті 3 резолютивної частини постанови вказано: "Стягнути з боржника виконавчий збір/ основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12800 грн.".

На переконання позивача, зазначена постанова в частині стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, як вказує представник, вимога щодо зобов'язання ГУ НП у Вінницькій області видати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії є правом вимоги проти держави про перерахунок та виплату пенсії, що носить матеріальний характер рішення. Відтак, підлягають застосуванню положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому, відповідно до п .3 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини п'ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, частиною першою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону).

Суд відмічає, що майновим характером наділене рішення щодо вимоги права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що піддається грошовій оцінці. Об'єктом рішення немайнового характеру навпаки виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Так, з аналізу положень статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" видно, що рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, рішення немайнового характеру не має ціни, тому розмір виконавчого збору визначається у залежності від суб'єкта боржника з урахуванням положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" .

Із матеріалів справи видно, що рішення щодо зобов'язання видати довідку носить немайновий характер, оскільки об'єктом виступає довідка, яка не піддається грошовій оцінці та не має наслідком зміни матеріального становища стягувача.

Крім того, суд критично ставиться до посилань представника позивача на Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки відповідно до частини 1 статті 2 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

-державний орган;

-державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

-юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Із аналізу зазначеної норми слідує, що гарантії держави розповсюджуються на виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна.

В контексті справи, що розглядається предметом виконання є вимоги зобов'язального характеру щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення, що не виступає об'єктом справляння коштів чи зобов'язання вчинення дій щодо майна Держави.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ставку виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 12800 грн. (3200 грн. х 4).

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки суб'єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваної постанови діяв у спосіб та межах визначених законом.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна