Справа № 205/9055/16-а
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/9055/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції 7 роти з батальйону УПП у м. Дніпропетровську старшого сержанта поліції Михайлюка Сергія Івановича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

02.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора поліції 7 роти з батальйону УПП у м. Дніпропетровську старшого сержанта поліції Михайлюка Сергія Івановича про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №745681 від 21.01.2016р. зазначено, що 21.01.2016 року о 15:30 годині у м. Дніпропетровську по просп.. Івана Мазепи, 45 керуючи автомобілем «Фіат», д/з АЕ2955НН, ОСОБА_1 здійснив стоянку ближче 30 м. від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги правил 15.9.е, чим скоїв правопорушення передбачене частиною 1 ст.122 КУпАП..

Вважає дану постанову незаконною, оскільки справу було розглянуто на місці зупинки транспортного засобу та одразу склавши постанову, інспектор Михайлюк С.І. не надав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст..268 КУпАП у повному обсязі.

Крім того, інспектор Михайлюк С.І. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, оскільки розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

На підставі вищезазначеного просить скасувати постанову серії ПС2 №745681 від 21.01.2016 року винесену старшим сержантом Михайлюком Сергієм Івановичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив адміністративний позов залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 21.01.2016 року інспектором поліції 7 роти з батальйону УПП у м. Дніпропетровську старшим сержантом поліції Михайлюком С.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №745681, згідно з якою позивач 21.01.2016р. о 15-30 год. в місті Дніпро по просп.. Івана Мазепи, керуючи транспортним засобом «Фіат», державний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку/стоянку ближче ніж 30м. від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 е ПДРУкраїни.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Щодо твердження позивача, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає, що нормою частини 1 статті 276 КУпАП, передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті,уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції така постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто зупинки його транспортного засобу, є безпідставними та неаргументованими.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.9 (е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Таким чином, зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, в разі їх відсутності - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, створює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, пунктом 15.9 (е) ПДР України однозначно визначено, що відстань у 30 метрів визначається від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, і лише у разі їх відсутності визначається від дорожнього знака, яким позначена зупинка маршрутних транспортних засобів.

Згідно з мотивувальною частиною постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач здійснив зупинку/стоянку ближче ніж 30 м від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України.

Разом з тим, в постанові серії ПС2 №745681 від 21.01.2016 року не зазначено, чи інспектор поліції здійснено замір відстані від місця зупинки транспортного засобу позивача до посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Судом перевірялось на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Крім того, суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у ньому документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Проте, в даному адміністративному позові відповідач не надав доказів, які б спростували пояснення та докази надані позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в постанові серії ПС2 №745681 від 21.01.2016 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова необґрунтована, не містить обґрунтованості вини ОСОБА_1, не містить посилання на докази, якими підтверджується факт зупинки ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів.

Враховуючи, що відповідальність передбачена саме за порушення правил зупинки, суд вважає відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 122 КУпАП.

Що стосується заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв'язку з пропущенням строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На підставі ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач до суду звернувся із пропущенням строку, встановленого КУпАП, проте пропустив його через поважні причини, оскільки позивач з 17.03.2016 року по 09.11.2016 року знаходився у відрядженні за кордоном, що підтверджується міграційною картою, білетами на літак, чеками, у зв'язку з чим не отримував поштові повідомлення з суду, через що просив поновити йому цей строк.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду з позовом з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження правомірності винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.94 КАС України, у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 41, 71, 86, 99, 100, 122 ч.4, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 245-247, 268, 276-280, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора поліції 7 роти з батальйону УПП у м. Дніпропетровську старшого сержанта поліції Михайлюка Сергія Івановича про скасування постанови - задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом.

Скасувати постанову серії ПС2 №745681 від 21.01.2016 року винесену старшим сержантом Михайлюком Сергієм Івановичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г.Остапенко