Справа № 806/3016/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Житомир справа № 806/3016/16

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кулик О.Б. від 04.10.2016 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу у розмірі 3400,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі постанови Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі №ЖОУ 200890 від 07.07.2013, Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 04.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте, на думку позивача, вказана постанова є незаконною, оскільки стягувачем порушено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначив, що головний державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кулик О.Б. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №52517432 від 04.10.2016 щодо стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, Новоград-Волинським ПФУ не було пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вказаний виконавчий документ повторно був пред'явлений до виконання, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що головним державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кулик О.Б. на підставі постанови Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі №ЖОУ 200890 від 07.07.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52517432 від 04.10.2016 щодо стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. (а.с.8).

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірній постанові, суд враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №606-XIV), в статті 2 якого зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" .

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 19 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що постанова від 07.07.2013 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі №ЖОУ 200890 неодноразово направлялась на виконання.

Вказана постанова останній раз знаходилась на виконанні у Святошинському районному відділенні ДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Проте, 25.07.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 50321542 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.32-33).

Як вбачається із супровідного листа Святошинського районного відділення ДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 25.07.2016 №415/20, копія вказаної вище постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві була направлена Управлінню Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі та отримана ним 02 вересня 2016 року, про що свідчить вхідний номер Пенсійного фонду 4960/06 від 02.09.2016 та інформаційна довідка відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.29,31).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV, виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 5 вищевказаної статті Закону № 606-XIV передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно із ст.23 Закону № 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони .

Як вбачається з матеріалів справи, Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 04.10.2016 за № 4055/07 повторно направило заяву про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення ЖОУ № 200890 від 01.07.2013 (а.с.35).

Отже, після отримання 02.09.2016 постанови про повернення виконавчого документа, стягувач повторно пред'явив виконавчий документ до виконання 04.10.2016, тобто у межах строків, встановлених статтею 22 Закону № 606-XIV.

Інших підстав, з яких позивач вважає, оспорювану постанову протиправною, у позовній заяві не вказано та судом не встановлено.

Враховуючи, що стягувачем не було пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до висновку, що державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №52517432 від 04.10.2016, діяв у відповідності до ст.19 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк