Справа № 242/65/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року справа №242/65/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М, суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представника відповідача Козлової О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року у справі № 242/65/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 23.12.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування до його загального та пільгового підземного страхового стажу періодів роботи на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» з 13.09.1999 року по 30.03.2007 року та на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.10.2016 року; зобов'язати відповідача зробити йому перерахунок розміру пенсії за віком на пільгових умовах з 05.10.2016 року, зарахувавши на підставі належним чином оформлених записів трудової книжки НОМЕР_1 до загального та пільгового підземного страхового стажу позивача в умовах зайнятості під землею (в шахті) повний робочий день наступні періоди роботи: на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» з 13.09.1999 року по 30.03.2007 року, на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.10.2016 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області щодо незарахування до загального та пільгового стажу ОСОБА_3 періодів його роботи з 13 вересня 1999 року по 30 березня 2007 року на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт»; з 01 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 05 жовтня 2016 року на ВП « Шахта « Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 05 жовтня 2016 року, зарахувавши до його загального та пільгового стажу період роботи з 13 вересня 1999 року по 30 березня 2007 року на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт»; з 01 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 05 жовтня 2016 року на ВП «Шахта «Курахівська» ДП « Селидіввугілля».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що усі спірні періоди роботи позивача підтверджуються записами трудової книжки. Посилання Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на несплату підприємством страхових внесків суд вважає безпідставним, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює. Щодо вимог про зобов'язання відповідача як суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України, зазначає, що таке зобов'язання є виключно правом суду, в даному випадку не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Апелянт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не було з'ясовано всі обставини справи та не враховані норми діючого законодавства, чим порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано посилання пенсійного органу відносно спірних відносин та не взята до уваги його позиція. Крім того, в частині прийняття рішення про визнання неправомірними дій не були враховані положення ч. 2 ст. 162 КАС України.

Апелянт посилається на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 та зазначає, що трудова книжка підтверджує трудовий стаж (загальний), але вона не містить відомостей про «Спеціальний стаж» роботи. А також у трудовій книжці відсутні відомості про стягнення та інші негативні записи, такі як перебування на лікарняному, у страйку, щодо прогулів, безкоштовній відпустці, що також не вбачається з положень інструкції ведення трудових книжок. Отже, оскільки трудовою книжкою неможливо підтвердити саме пільговий стаж роботи, то необхідно надавати управлінню довідку, якою було б підтверджено пільговий характер роботи.

Звертає увагу суду на те, що підприємства, на яких працював у спірні періоди позивач, знаходяться на непідконтрольній Українській владі території. Документи видані на тимчасово окупованій території є недійсними і не створюють правових підстав. За таких обставин у відповідача є необхідність у підтвердженні актом звірки стосовно правильності і достовірності видачі довідок саме первинними документами.

Зазначає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Пенсійний фонд не повинен нести відповідальність за невиконання обов'язків страхувальником.

Судом першої інстанції при винесенні рішення не взято до уваги, що відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замість «трудового стажу» застосовується термін «страховий стаж». При цьому важливо, що після 01 січня 2004 року до страхового стажу можна включити лише той місяць, внесок за який було сплачено не менше розміру, обчисленого із мінімальної заробітної плати. Оскільки підприємством не сплачені страхові внески, тому позивачу не було зараховано до страхового стажу період роботи з 01.10.2015 року по 30.08.2016 року в період роботи на ВП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля» при перерахунку пенсії.

Також, апелянт зазначає, що вимоги щодо зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії не може здійснюватися, оскільки зазначені повноваження покладені на Пенсійні органи і не можуть бути зобов'язанням за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивачем на адресу суду надіслано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін. Справу просив розглянути без його участі.

Представник апелянта в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судами обох інстанції встановлено, що позивач прийнятий на роботу до ш/у «Курахівська» в/о «Селидіввугілля» та працював на підприємстві шахта «Гірник» Селидівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, яка увійшла до складу «Селидівська дирекція по ліквідації шахт», з 13.09.1999 року до 01.08.2000 року електрослюсарем підземним 5-го розряду; 01.08.2000 року позивача переведено гірником з ремонту гірничих виробок 4-го розряду на гірську ділянку з повним робочим днем під землею; 11.03.2003 року позивача переведено машиністом підземним установок 2-го розряду з повним робочим днем під землею; 01.11.2004 року переведено позивача електрослюсарем 4-ого розряду підземним з повним робочим днем під землею та звільнено 30.03.2007 року ( а.с. 7-11).

02.01.2004 року «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу ДП «Обласна дирекція «Донвуглереструктуризація».

З 01.03.2008 року «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу «Донецької виконавчої дирекції по ліквідації шахт». З 01.07.2010 року «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу ДП «Донвуглереструктуризація». З 01.04.2013 року «Донецька виконавча дирекція по ліквідація шахт» перейменовано в «Донецьку дирекцію по виконанню проектів ліквідації шахт» ( а.с. 33).

07 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в м. Селидове із заявою № 2266 про призначення пенсії за віком ( а.с. 34, зв. бік).

З 05 жовтня 2016 року за повідомленням управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області позивачеві призначено пенсію згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( а.с. 6, 26).

До пільгового стажу позивача не зарахований період його роботи з 13 вересня 1999 року по 30 березня 2007 року на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт», шахта «Гірник», так як пільгова довідка від 10 жовтня 2016 року № 127 видана підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території, тому перевірити достовірність наданої довідки немає можливості. Крім того, до страхового та пільгового стажу позивача не зараховані періоди його роботи з 01 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 05 жовтня 2016 року на ВП «Шахта «Курахівська» ДП « Селидіввугілля» через несплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України ( а.с. 6).

19 грудня 2016 року позивач звернувся до УПФУ в м. Селидове із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про престижність шахтарської праці» ( а.с. 25).

На період звернення із заявою стаж пільгової роботи за Списком № 1 у позивача дорівнює 12 років 09 місяців 12 днів.

Рішенням УПФУ в м. Селидове Донецької області № 2502 від 21 грудня 2016 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки страховий стаж на підземних роботах складає 12 років 09 місяців 12 днів замість необхідних 15 років. Наявність такого стажу на підземних роботах обумовлена несплатою страхових внесків до ПФУ за період з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та несплатою щомісячних платежів єдиного соціального внеску за період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року підприємством ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

До пільгового стажу не зараховано період роботи 13.09.1999 року по 30.03.2007 року на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт, шахта «Гірник», оскільки пільгова довідка від 10.10.2016 року № 127 видана підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території та реєстраційні зміни щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території не здійснювались, тому перевірити достовірність наданої довідки не має можливості ( а.с. 27).

Згідно наказу від 03.08.2000 року № 175 (а) на шахті «Гірник» відповідно до наказу № 165 (а) від 01.08.2000 року проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік професій та посад, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, посад машиніста підземних установок, гірника підземного, гірника з ремонту горних виработок, електрослюсаря підземного ( а.с. 32).

У протоколі вказано, що засіданням атестаційної комісії шахти «Гірник» постановлено, що умови праці, шкідливі фактори виробничого середовища і трудового процесу на робочих місцях не змінювались та характер робіт, які виконують робітники за Списком № 1 на шахті «Гірник», відповідає певним характеристикам робіт (а.с. 30, зв. бік).

Згідно службової записки від 09.11.2016 року відділ обслуговування громадян просив начальника відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області надати інформацію, чи здійснена перереєстрація підприємства на території підконтрольній Україні, а саме: «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт».

З відповіді вбачається, що станом на 10.11.2016 року страхувальник «Донецька виконавча дирекція з ліквації шахт» зареєстрований у Маріупольській ОДПІ з 02.06.2010 року та реєстраційні зміни щодо зміни місцезнаходження на території, підконтрольній українській владі не здійснювались ( а.с. 29).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року визначений вичерпний перелік робіт, професій, посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вже зазначалось раніше, згідно відомостей трудової книжки серія НОМЕР_1 позивач прийнятий на роботу до ш/у «Курахівська» в/о «Селидіввугілля» та працював на підприємстві шахта «Гірник» Селидівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, яка увійшла до складу «Селидівська дирекція по ліквідації шахт», з 13.09.1999 р. до 01.08.2000 року електрослюсарем підземним 5-го розряду; 01.08.2000 року позивача переведено гірником з ремонту гірничих виробок 4-го розряду на гірську ділянку з повним робочим днем під землею; 11.03.2003 року позивача переведено машиністом підземним установок 2-го розряду з повним робочим днем під землею; 01.11.2004 року переведено позивача електрослюсарем 4-ого розряду підземним з повним робочим днем під землею та звільнено 30.03.2007 року.

02.01.2004 року «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу ДП «Обласна дирекція «Донвуглереструктуризація». З 01.03.2008 року «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу «Донецької виконавчої дирекції по ліквідації шахт». З 01.07.2010 року «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт» увійшла до складу ДП «Донвуглереструктуризація». З 01.04.2013 року «Донецька виконавча дирекція по ліквідація шахт» перейменовано в «Донецьку дирекцію по виконанню проектів ліквідації шахт».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та № 461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», професії, на яких працював позивач у спірні періоди, включені до Списку № 1 розділу І "Гірничі роботи" та дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно наказу від 03.08.2000 року № 175 (а) на шахті «Гірник» на виконання наказу № 165 (а) від 01.08.2000 року проведено атестацію робочих місць та затверджено перелік професій та посад, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, посад машиніста підземних установок, гірника підземного, гірника з ремонту гірничих виработок, електрослюсаря підземного. В протоколі засідання атестаційної комісії шахти «Гірник» відбито, що умови праці, шкідливі фактори виробничого середовища і трудового процесу на робочих місцях не змінювались та характер робіт, які виконують робітники за Списком № 1 на шахті «Гірник», відповідає певним характеристикам робіт.

Таким чином, безпосередньо записами у трудовій книжці підтверджується факт роботи позивача на посадах, які включені до Списку № 1, у період з 13.09.1999 року по 30.03.2007 року, з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.10.2016 року тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання неправомірними дій відповідача щодо незарахування вищевказаних періодів роботи позивача до його пільгового стажу.

Посилання апелянта на те, що довідка від 10.10.2016 року № 127 видана підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт», яке не перемістилось на територію, яка підконтрольна українській владі - є безпідставними, з огляду на те, що стаж роботи позивача в відповідні періоди підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду з зазначенням «повний робочий день під землею» у його трудовій книжці. Проте як уточнююча довідка вимагається лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, факт непереміщення підприємства «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» на територію підконтрольну українській владі не впливає на право на пенсію.

Крім того, ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Щодо доводів апелянта стосовно відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків до Пенсійного фонду України та, у зв'язку з цим не включення до страхового та до пільгового стажу періоди роботи позивача з 01.06.20120 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.11.2016 року на підприємстві «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Тобто, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством, в якому він працює, обов'язку щодо сплати страхових внесків. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач. Саме він нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, що підтверджується індивідуальними відомостями про нараховану особу. За несвоєчасність сплати страхувальником нарахованих страхових внесків із заробітної плати, застрахована особа відповідальності не несе.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Дана правова позиція також викладена в інформаційному листі ВАСУ № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року.

З урахуванням викладеного, рішення відповідача щодо незарахування позивачу до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.11.2016 року на підприємстві «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» є незаконним.

Відповідно абз. 4 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини 1 статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Виходячи з наведеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача зробити йому перерахунок розміру пенсії за віком на пільгових умовах з 05.10.2016 року, зарахувавши на підставі належним чином оформлених записів трудової книжки НОМЕР_1 до загального та пільгового підземного страхового стажу позивача в умовах зайнятості під землею (в шахті) повний робочий день наступні періоди роботи: на підприємстві «Селидівська дирекція по ліквідації шахт» з 13.09.1999 року по 30.03.2007 року, на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 05.10.2016 року.

Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 05 жовтня 2016 р.

Щодо доводу неможливості покласти на відповідача обов'язок здійснити перерахунок пенсії та врахування при цьому певних періодів стажу, так як зазначені повноваження покладені на пенсійні органи і не можуть бути зобов'язанням за рішенням суду.

У ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Стаття 162 Кодексу адміністративного судочинства України, окреслюючи повноваження суду при вирішенні справи, встановила, що

1. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

2. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Системний аналіз вищенаведених нормативних актів свідчить про повноваження суду щодо вирішення даного спору у передбачений законодавцем спосіб.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наявних доказів в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті в частині вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 122-1, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року у справі № 242/65/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 27 березня 2017 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко