Справа № 761/2211/17
Суддя: Притула Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2211/17
Провадження № 2-а/761/209/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києвіпро визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В позовних вимогах позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови в призначенні позивачу з 16.12.2016 року пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років із 16.12.2016 відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції від 26.07.2001 року), виходячи із розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, обчисленої за останні 60 місяців роботи, на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 09.12.2016 №18-1724зн, без обмеження її максимальним розміром.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.12.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ). При зверненні було надано документи, які підтверджують стаж роботи (на час звернення вислуга становить - 16 років 01 місяць 04 дні, страховий стаж - 20 років 07 місяців 19 днів) та інші необхідні документи.

Проте відповідач листом від 27.12.2016 року №43510/05 повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії.

Відмову позивач вважає незаконною, а тому для захисту порушеного права звернувся до суду із позовною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2017 року у справі відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві вбачається, що проти задоволення позову він заперечує, посилаючись на те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач не мав необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ).

Листом від 27.12.2016 року за №43510/09 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії по вислузі років на тій підставі, що у відповідності до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-19 від 24.12.2015 з 01 січня 2016 року до 31.12.2016 року продовжує дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Також в листі зазначено, що страховий стаж позивача на момент звернення становить 20 років 07 місяців 19 днів, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 16 років 01 місяць 04 дні, тому відмовлено в призначенні пенсії.

Як зазначає позивач, пенсійне забезпечення прокурорів встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII.

Стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) визначає, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Позивач, звертаючись до суду з позовом вважає, що пенсійне забезпечення має бути призначене у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ) та необхідний стаж для призначення пенсії має бути не менше 20 років.

Проте суд не може погодитись із зазначеним позивачем на тій підставі, що стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (яка чинна на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачала, що особи, які звернулись в період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року повинні мати 23 роки страхового стажу, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Зазначена норма не визнавалася неконституційною.

Позивач не заперечував, як вбачається з позовної заяви вірності нарахування загального страхового стажу та зазначив, що на день звернення із заявою про призначення пенсії він становить: вислуга - 16 років 01 місяць 04 дні, страховий стаж - 20 років 07 місяців 19 днів.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно офіційного тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України на підставі рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, так як ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії 16.12.2016 року, саме положення Закону України «Про прокуратуру» які чинні на момент звернення мають застосовуватись до спірних правовідносин. Діючим законодавством не передбачено в даному випадку застосування положень Закону, які не були чинними на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії. Оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії загальний страховий стаж складав 20 років 07 місяців 19 днів при необхідному 23 роки, суд вважає, що дії відповідача у відмові в призначенні пенсії були правомірними. А тому з врахуванням встановленого суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 69-72, 94, 104, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", Законом України «Про прокуратуру», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула