Справа № 823/90/17
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року

справа № 823/90/17

м. Черкаси

10 год. 28 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Черкаській області, третя особа - відділ Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 25.07.2016 №6167/6-16, про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності, орієнтовною площею 5 га, для городництва в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту;

-зобовязати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 10.06.2016 (вх. №11032/0/5-16-СГ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаної земельної ділянки та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що позивач звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірної земельної ділянки для городництва та отримав протиправну відмову. Клопотання на думку позивача та його представника у повній мірі відповідало вимогам Земельного кодексу України, проте позивачу було відмовлено. Дана відмова базувалася на тому, що вищезазначена земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення, і відповідач не є розпорядником даної категорії земель. Крім того позивач зазначає, що відмова не містить жодної інформації чи документа на підтвердження даної обставини та звертає увагу на відсутність на земельній ділянці історико-культурних памяток. Разом з цим позивач наголошує, що компетентний орган у разі відмови надає мотивовану відповідь, а відношення земельної ділянки до земель історико-культурного призначення не може слугувати відмовою у звязку з вичерпністю підстав відмови у наданні такого дозволу визначених ст. 123 Земельного кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема посилаючись на Земельний кодекс, згідно якого відповідач є розпорядником лише земель сільськогосподарського призначення, а вищезазначена земельна ділянка має історико-культурне призначення та не належить до повноважень ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області. Посилання управління на неналежність розгляду даного питання до своєї компетенції представник відповідача вважає обґрунтованим а відповідь від 25.07.2016 вважає правомірною та достовірною.

Представник відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області надав до суду лист з поясненнями, в прохальній частині якого просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області із клопотанням від 10.06.2016 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для городництва орієнтовною площею 5,0 га в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

До клопотання на підставі вимог ст. 118 Земельного кодексу України було додано:

- графічний матеріал місця розташування земельної ділянки;

- копію паспорта та ідентифікаційного номера.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області від 25.07.2016 за вих. №6167/6-16 ОСОБА_3 надано відповідь, яку позивач вважає протиправною та оскаржив в судовому порядку.

Судом в процесі розгляду адміністративної справи встановлено, що стосовно спірної земельної ділянки виконавчим комітетом Черкаської обласної ради народних депутатів Української РСР прийнято рішення №116 від 26.06.1990. Вказаним рішенням підтверджено знаходження на спірній земельній ділянці частини памятки археології та взято її під державну охорону.

У відповідності до листа управління культури Черкаської обласної державної адміністрації №01/12 від 24.02.2017, в межах земельної ділянки орієнтовною прощею 5,00 га в адмінмежах Вершацької сільської ради знаходиться частина памятки археології курганна група (3 кургани) з охоронними зонами, державний реєстраційний №3531.

Згідно пояснень відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області та заперечень відповідача, в справі по передачі землі у колективну власність КСГП Перемога Чигиринського району Черкаської області, розробленої Черкаською філією інституту землеустрою в 1995 році наявний картографічний матеріал Проект роздержавлення колективного сільськогосподарського підприємства Перемога Чигиринського району Черкаської області.

Відповідно до картографічного матеріалу земельна ділянка, яка є предметом спору, визначена як землі історико-культурного призначення, за складом угідь відноситься до ріллі. В державній статистичній звітності з кількісного обліку земель (форми N 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) вказана земельна ділянка обліковується в землях запасу (шифр рядка 94), в графі 5 (рілля) та графі 81 (землі історико-культурного призначення).

Окрім того, наказом ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області № 83 від 20.03.2017 скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 394 від 21.12.2015 Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 № 2768-ІІІ (далі- ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 19 ЗК України визначає, що землі за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; д) землі історико-культурного призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

У відповідності до п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 статті 36 ЗК України передбачено, що громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ч. 4 ст 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками виключно сільськогосподарського призначення державної власності.

Щодо доводів представника позивача про недотриманням відповідачем місячного строку розгляду клопотання, суд зазначає, що реєстрація клопотання позивача від 10.06.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснена 16.06.2016 за вх. № 11032/0/5-16-СГ, а відповідь надана 25.07.2016 за вих. № 6167/6-16. Таким чином, відповідачем хоча і порушено місячний строк розгляду клопотання визначений, ст. 118 ЗК України, проте суд враховує, що Головне управління для надання обгрунтованої відповіді зверталось з запитом про надання інфомації щодо земельної ділянки до відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області, та не вбачає в діях відповідача ознак протиправності.

Окрім того, суд не враховує посилання представника позивача на відсутність вмотивованої відповіді відповідача щодо підстав у відмові в надання дозволу, зокрема, про обов'язку в останнього зазначати документацію із землеустрою про віднесення земельної ділянки до земель історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель (ст. 54 Земельного кодексу України).

Статтею 150 Земельного кодексу України визначений перелік особливо цінних земель, до яких відносяться, зокрема, землі природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Щодо доводів позивача про відсутність на земельній ділянці історико-культурних памяток та віднесення земельної ділянки до категорії сільськогосподарського призначення, суд розяснює наступне. Рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів Української РСР №116 від 26.06.1990, встановлено знаходження на спірній земельній ділянці частини памятки археології та взято її під державну охорону. Крім того визначено охоронні зони та присвоєно державний реєстраційний №3531. Вказане рішення фіксує історико-культурне призначення даної земельної ділянки та спростовує доводи позивача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в рішенні ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Черкаській області відсутні ознаки неправомірних дій, у звязку з чим позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень статті 94 КАС України судові витрати понесені позивачем у разі відмови йому у задоволенні адміністративного позову, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 163, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку передбаченому ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 27.03.2017