Справа № 636/4646/16-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р.Справа № 636/4646/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.01.2017р. по справі № 636/4646/16-а

за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Статівка Олександра Євгеновича

до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернулась до суду з позовом до Чугуївською Об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ( далі - відповідач) в якому просив зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.09.2015 року, шляхом збільшення розміру пенсійних виплат до встановленого Законами України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та «Про державний бюджет України на 2016 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 вересня 2015 року - 1 074 гривні, з 1 січня 2016 року - 1 074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1 130 гривень, з 1 грудня 2016 року - 1 247 гривень, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.01.2017 року по справі адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційним код НОМЕР_1, з 23.06.2016 року перерахунок та виплату пенсії шляхом збільшення розміру пенсійних виплат до встановленого Законами України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та «Про державний бюджет України на 2016 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 вересня 2015 року - 1 074 гривні, з 1 січня 2016 року - 1 074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1 130 гривень, з 1 грудня 2016 року - 1 247 гривень, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційним код НОМЕР_1, судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що пенсія позивачеві виплачується у відповідності до чинного пенсійного законодавства, з урахуванням обмежень, встановлених п.7-2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи викладене, вважає, що відповідач у спірних відносинах діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не порушило прав позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 09.08.2012 року перебуває на обліку в Чугуївському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком в розмірі 949 грн. (а.с.21).

15.11.2016 року позивач зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та підвищення їй пенсійної виплати з 949 грн. до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність тобто з 949 грн. до 1 130 грн.

На дане звернення Чугуївським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано відповідь за вих. №174-П/1 від 21.11.2016 року, в якій посилаючись на діюче законодавство України та надаючи детальний розрахунок пенсії позивача, зазначено, що її пенсію обчислено та перераховано згідно із нормами діючого пенсійного законодавства, а оскільки доплата до прожиткового мінімуму здійснюється лише особам, які мають інвалідність І та II груп, розмір пенсії з 01.09.2015 року у позивача не зміниться та складатиме 949,00 грн. (а.с.16-19).

У зв'язку з незадоволенням відповідачем її вимог та виплатою пенсії в раніше визначеному розмірі, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а отже позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили дієздатність, визначеного законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність складає : з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1 074 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1 074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1 130 гривень, з 1 грудня - 1 247 гривень.

За приписами ч. 2 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, імперативною нормою, яка підлягає застосуванню до спірних відносин - статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності необхідного страхового стажу не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України та ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка звернулась до суду з позовом на підставі ст. 46 Конституції України, яка гарантує, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсія позивачки у вищезазначених розмірах, з урахуванням доплати до прожиткового мінімуму є основним джерелом існування та є нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого відповідними Законами України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Верховний Суд України в постанові пленуму „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 р. зазначив, що оскільки Конституція є має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Проте, відповідач, відмовляючи в задоволенні вимог позивача про перерахунок пенсії, не звернув увагу на наявність порушень прав позивачки, які гарантовано їй ч. 3 ст. 46 Конституції України, внаслідок чого позивачка за захистом цих прав звернулась до адміністративного суду.

Статтею 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За приписами ч.2 ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, рівень пенсії ОСОБА_1 не гарантує позивачці щомісячно рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідачем не було взято до уваги, що імперативною нормою, яка підлягає застосуванню до спірних відносин - статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності необхідного страхового стажу не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що згідно зі ст.6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Також колегія суддів звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18.07.06 р. по справі „Проніна проти України" констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цій справі заявниця зверталась до національних судів з вимогою вирішити її спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявниця посилалась, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що її пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов заявниці з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а отже позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, правомірності своїх дій у спірних відносинах належним чином не довів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.01.2017р. по справі № 636/4646/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.