Справа № 816/2286/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 р.Справа № 816/2286/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Деміхіної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2017р. по справі № 816/2286/16

за позовом ОСОБА_1

до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправіним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі за текстом - Гадяцька ОДПІ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 №19006-13, на підставі якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем 18011000 "Транспортний податок з фізичних осіб" за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2013 року випуску (а.с. 28).

Гадяцькою ОДПІ сформовано та надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 №19006-13, яким визначено податкове зобов'язання за платежем 18011000 "Транспортний податок з фізичних осіб" за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн (а.с. 7а).

За результатами оскарження даного податкового повідомлення-рішення у порядку адміністративного узгодження, рішеннями Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.09.2016 №1021/1/16-31-10-05-11 та ДФС України від 27.10.2016 №11287/1/99-99-11-02-01-14 скарги платника податків залишені без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 45-46, 49-50).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Гадяцької ОДПІ від 26.07.2016 №19006-13, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для нарахування позивачу транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. та правомірності податкового повідомлення-рішення від 26.07.2016 №19006-13.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015р., статтю 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Згідно п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

При цьому за приписами пунктів 267.2 - 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України (у редакції Закону №71-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У відповідності до ст. 10 Податкового кодексу України транспортний податок належить до місцевих податків.

Положеннями пп. 12.3.2, пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, відповідно до рішення Гадяцької міської ради Полтавської області «Про транспортний податок» від 26.06.2015р. транспортний податок у 2016 році справляється у розмірі та в порядку, встановленому статтею 267 Податкового кодексу України, а саме об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. за ставкою 25000 грн, яка встановлюється з розрахунку на календарний рік.

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 909-VIII, яким підпункт 267.2.1 пункту 267.2 викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункту 267.4).

Отже, з 01.01.2016 року змінено об'єкт оподаткування транспортним податком, а саме визначено, що транспортний податок у 2016 році сплачується за легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

На виконання п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком (далі Методика №66).

Пунктом 2 Методики №66 визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Положеннями пунктів 13 та 14 Методики №66 передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Отже, з 01 січня 2016 року, у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1033500,00 грн), встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності належить автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2013 року випуску, державний номерний знак - ВІ8882АЕ.

Легковий автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» з об'ємом двигуна 4461 куб.см, коробка переключення передач - автоматична та строком експлуатації до чотирьох років, зазначено в інформації Мінекономрозвитку щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року. Таку інформацію було подано Мінекономрозвитку до Державної фіскальної служби України.

Надана Мінекономрозвитку інформація була розміщена Державною фіскальною службою України в АІС «Податковий блок» та в подальшому була врахована Гадяцькою ОДПІ при нарахуванні позивачу транспортного податку та прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підтвердження вказаного відповідачем надано до суду копію витягу з бази даних АІС «Податковий блок» та копію листа ДФС України від 02.09.2016 вих. №29470/7/99-99-13-03-02-17, яким повідомлено, що легковий автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом двигуна 4461 см3, коробка переключення передач автоматична, строком експлуатації до чотирьох років, внесено до переліку Мінекономрозвитку щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 (а.с. 48, 154).

Згідно пояснень відповідача, здійснення розрахунку середньоринкової вартості автомобіля не відноситься до повноважень податкової інспекції, податкові повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку контролюючими органами формуються у автоматичному режимі, на підставі інформації, внесеної ДФС України до АІС "Податковий блок".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що при нарахуванні позивачу транспортного податку відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом України.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача в апеляційній скарзі на звіт про незалежну оцінку майна Центру незалежної оцінки та експертизи та звіт про незалежну оцінку майна Приватного підприємства «Центру оцінки та юридичної допомоги», згідно з висновками яких ринкова вартість належного позивачу на праві власності вищевказаного автомобіля (в тому числі виходячи з марки, року випуску, типу двигуна, величини пробігу тощо) є нижчою за 750 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки вказані звіти складені 05.10.2016 року та 01.03.2017 року відповідно, тобто після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 26.07.2016 №19006-13 (а.с. 13, 104).

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірного нарахування ОСОБА_1 транспортного податку та порушенням принципу стабільності, визначеному п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, оскільки в даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до Податкового кодексу України.

При цьому, транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування в розумінні статті 267 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, а отже нарахування транспортного податку в розмірі 25000 грн. згідно податкового повідомлення рішення від 26.07.2016 №19006-13 є правомірним.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність розрахунку податкового зобов'язання, оскільки вказані обставини не є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки ставку податку безпосередньо визначено у пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, яка становить 25000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування вищевказаного рішення податкового органу.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2017р. по справі № 816/2286/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.