Справа № 369/7293/16-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/7293/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дубас Т.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Шелест С.Б.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи - Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», Національна академія аграрних наук України, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, Київська обласна державна адміністрація про визнання нечинним та скасування рішення сільської ради,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» (далі - позивач, ДП ДГ «Чабани» ННЦ «Інституту землеробства НААН») звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - відповідач), треті особи - Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» (далі - ННЦ «Інститут землеробства НААН), Національна академія аграрних наук України (далі - НААН), Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області (далі - Києво-Святошинська РДА), Київська обласна державна адміністрація (далі - Київська ОДА) про визнання нечинним та скасування рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1 від 23 жовтня 2015 року сорок п'ятої сесії VI скликання «Про затвердження генерального плану села Гатне Києво-Святошинського району Київської області».

Києво-Святошинський районний суд Київської області своєю постановою від 24 січня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року та постановити нову, якою позов задовольнити у повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, Києво-Святошинська районна державна адміністрація видала Дослідному господарству «Чабани» інституту землеробства УААН Державний акт на право постійного користування землею І-КВ № 001207 від 30 грудня 2003 року, відповідно до якого позивачу було надано у постійне користування 330, 92 га землі для проведення науково-дослідних робіт. Дана земельна ділянка знаходилася за межами населеного пункту села Гатне.

27 листопада 2015 року Національною академією наук України був виданий Наказ № 157 про реорганізацію ДП ДГ «Чабани» ННЦ «Інституту землеробства НААН» шляхом приєднання його до ННЦ «Інституту землеробства НААН».

У відповідності до умов вищезазначеного Наказу НААН, та норм чинного законодавства України, Національний науковий центр «Інститут землеробства НААН», після завершення процедури передачі майнових активів та ліквідації (виключення з ЄДРПОУ) підприємства, став правонаступником всіх майнових і немайнових прав і зобов'язань реорганізованого ДП ДГ «Чабани» ННЦ «Інституту землеробства НААН».

Згодом, як стало відомо позивачу, Києво-Святошинська РДА сьомого скликання своїм рішенням № 140-10-VII від 09 червня 2016 року затвердила проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці села Гатне Києво-Святошинського району Київської області, яким збільшила межі села Гатне на 1188,2 га земель, в які увійшли і 330,92 га земель позивача.

При подальшому з'ясуванні даних обставин позивачу стало відомо, що Києво-Святошинська РДА затверджувала проект землеустрою за затвердженим Гатнеською сільською радою Генеральним планом села Гатне, та надано позивачу копію рішення Гатненської сільської ради сорок п'ятої сесії VI скликання від 23 жовтня 2015 року за № 1 «Про затвердження Генерального плану села Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Отримавши дану інформацію, 09 червня 2016 року ННЦ «Інститут землеробства НААН» направив на адресу Гатненської сільської ради свій письмовий протест з вимогою усунути порушення майнових прав на земельну ділянку та скасувати рішення сільської ради відносно затвердження Генерального плану села Гатне, оскільки при розроблені Генерального плану села та його подальшому затвердженні були грубо порушені норми містобудівного і земельного законодавства, а також майнові права позивача як землекористувача.

Рішенням № 6 від 23 червня 2016 року Гатненська сільська рада відмовила позивачу в задоволенні вимог щодо скасування свого рішення по затвердженню Генерального плану села Гатне.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеними діями відповідача, звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції з приводу даних спірних правовідносин, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудування на їх території належить право затвердження місцевих містобудівних програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно законодавства.

Згідно положень статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна міська рада.

Згідно пункту 1.1 Державних будівельних норм України системи містобудівної документації, склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження Генеральних планів міських населених пунктів ДБН Б 1-3-97, затверджених наказом Держбуду України № 164 від 25 вересня 1997 року, генеральний план міста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціонального призначення будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об'єктів загальноміського або загально селищного значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини,черговості освоєння території.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи з метою врахування інтересів громадськості при затвердженні проектів містобудівної документації зобов'язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні; 2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування та є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням. Затвердження такої містобудівної документації, без проведення громадських слухань щодо обговорення її проектів - забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 21.05.2011 року затверджено Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні (далі - Порядок № 555), що визначає механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя), щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту.

У порядку виконання положень, викладених у пункті 5 Порядку № 555, 09 березня 2013 року у місцевому засобі масової інформації - газеті «Новий день» від 30 квітня 2011 року № 18 (8974) викладено наступу інформацію: « 5 травня 2011 року о 10-00 год. в приміщенні Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за адресою: с. Гатне, вул. Київська, 138 відбудуться громадські слухання та обговорення проекту генерального плану с. Гатне на період 2006 - 2026 року».

В подальшому в газеті «Новий день» № 46 (9213) від 21.11.2015 року було опубліковано проектний план Генерального плану с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем через засоби масової інформації своєчасно та належним чином було оприлюднено інформацію про розроблення містобудівної документації «Генерального плану с. Гатне», та про проведення громадських слухань.

Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для професійного обговорення проектних рішень у сфері містобудування уповноважені органи містобудування та архітектури можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради як дорадчі органи, що діють на громадських засадах.

Згідно до положень Типового положення про архітектурно-містобудівні ради, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 108 від 07.07.2011 року (далі - Типове положення), рада є дорадчим органом для професійного колегіального розгляду й обговорення містобудівних, архітектурних та інженерних рішень містобудівної та проектної документації. Рада діє на громадських засадах.

За розділом 2 п. 2-1-2-4 Типового положення архітектурно-містобудівна рада згідно з наданими чинним законодавством повноваженнями у сфері містобудування та архітектури розглядає містобудівну та проектну документацію і надає рекомендації з питань планування, забудови та іншого використання територій відповідному органу містобудування та архітектури.

Рекомендації надаються на підставі їх оцінки відповідно до вимог законодавства, державних будівельних норм, особливостей містобудівної ситуації, результати розгляду Радою проектів містобудівної документації враховуються під час подальшого доопрацювання та затвердження таких проектів, мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження таких проектів.

Таким чином, вказаними нормами встановлено, що уповноважений суб'єкт може розглянути проектну документацію згідно з наданими чинним законодавством повноваженнями у сфері містобудування та архітектури і надати рекомендації.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься: п. 41 - прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами; п. 42 - затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акту органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивачів у справі.

При проведенні громадських слухань щодо врахування державних, громадських та приватних інтересів під час розроблення Генерального плану у повному обсязі дотримано Порядок проведення громадських слухань щодо врахування всіх інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Так, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було виконано в повній мірі приписи ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», що підтверджується відповідним протоколом № 2 від 05 травня 2011 року громадських слухань з обговорення Генерального плану розвитку села Гатне та протоколом засідання архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації від 09 жовтня 2015 року.

Суд зазначає, що встановлені по даній справі факти свідчать про відповідність дій Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області при прийнятті спірного рішення нормам діючого законодавства, оскільки воно ухвалено відповідно до законодавчо встановленої процедури, а сільська рада не вийшла за межі наданих їй повноважень, визначених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також не порушила вимоги Земельного кодексу України та ст. 19 Конституції України, яка зобов'язує органи місцевої влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на відсутність порушень прав позивача, оскільки із прийняттям оскаржуваного рішення, останній не позбавляється права користування земельною ділянкою, яка увійшла до меж села Гатне.

Також, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта звертав увагу суду на те, що включення земельної ділянки, якою апелянт володіє на праві постійного користування, у містобудівну документацію, а саме до Генерального плану, призведе до віднесення її до земель громадської забудови, а в перспективі буде використана під забудову населеного пункту.

Таким чином, Генеральний план стане підставою для вилучення у апелянта земельної ділянки для суспільних потреб, внаслідок чого він та Інститут землеробства у майбутньому не зможуть використовувати дану земельну ділянку за її цільовим призначенням, а також займатися господарською і науковою діяльністю та виконувати функції покладені на нас державою у відповідності до положень Статутів.

З даного приводу, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В свою чергу, захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється виключно у разі їх порушення.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, а позивачу при зверненні до суду із позовом до суб'єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства слід довести попереднє виникнення між сторонами у справі публічно-правових відносин та порушення своїх прав.

Водночас, в даному випадку позивачем не доведено, що на даний час відповідачем порушені права позивача.

Так, у даному випадку, колегія суддів зазначає, що викладені вище доводи апелянта про можливе порушення його прав у майбутньому є передчасними, що суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитися в залежність від настання або ненастання обставин, які можуть виникнути в майбутньому.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.03.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Шелест С.Б.