Справа № 826/25526/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2017 року № 826/25526/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишина В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерціний банк "Даніель"
до Міністерства юстиції України

провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ПАТ «Комерційний банк «Даніель» звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття арешту з земельної ділянки яка передана в іпотеку; зобов'язання винести постанову про скасування арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка передана позивачу в іпотеку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 передана в іпотеку іпотечним договором від 13.09.2007, рішенням Ірпінського міського суду Київської області задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, отже накладення відповідачем арешту на зазначену земельну ділянку порушує права позивача як іпотекодержателя та власника зазначеної земельної ділянки.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

У зв'язку з викладеним в судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено іпотечний договір відповідно до якого з метою забезпечення виконання за кредитним договором передано ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в іпотеку майнові права, зокрема, на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1.

Відомості про іпотеку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 04.12.2009.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (надалі - Закон № 606-ХІV), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 2 Закону № 606-ХІV зазначено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому статтею 11 Закону № 606-ХІV державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його у встановленому законом порядку.

Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів) боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження також передбачено частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 19.06.2013 відкрито виконавче провадження №38516552 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ірпінським міським судом Київської області 27.05.2013 №367/1043/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором.

В подальшому, постановою від 15.04.2014 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Відповідно до ч.1,2 ст. 60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З системного аналізу викладеного вбачається, що іпотекодержатель, у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначених ст. 33 Закону України "Про іпотеку" наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття арешту в порядку ст. 60 Закону України про виконавче провадження".

Як зазначено вище, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 по справі №367/2109/14-ц задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 шляхом визнання права власності.

Враховуючи, іпотеку на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 зареєстровано до накладення арешту на майно іпотекодавця (ОСОБА_1), в матеріалах справи відсутні докази реєстрації боржника (ПАТ «Енергобанк») обтяження на вказану земельну ділянку до передачі її в іпотеку ПАТ «Комерційний банк «Даніель», судовим рішенням, що набрало законної сили визнано право власності позивача на вказану земельну ділянку, отже суд вбачає наявними підстави для зобов'язання Міністерство юстиції України зняти арешт з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 накладений постановою від 15.04.2014 ВП №38516552.

Щодо позову в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття арешту з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Зі змісту позову вбачається, що 30.07.2015 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» направлено відповідачу заяву про зняття арешту з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, проте останнім арешт не знято.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 04.08.2014 виконавчий лист виданий Ірпінським міським судом Київської області 27.05.2013 №367/1043/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором - повернуто стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.04.2014 ВП №38516552 виділено в окреме провадження, отже відповідно до ч. 1 ст. 50 названого Закону у відповідача були відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1, а відтак позов у вказаній частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити частково позов.

2. Зобов'язати Міністерство юстиції України зняти арешт з арешт з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 накладений постановою від 15.04.2014 ВП №38516552.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур