Справа № 553/479/17
Суддя: Чистик І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/479/17
Провадження № 2-а/553/49/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.03.2017м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Чистик І.О.,

при секретарі Павленко І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірними дій посадової особи та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження в адміністративній справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом посилаючись на те, що 12.02.2017 року він рухався на власному автомобіль Тайота, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. К.Шосе в м. Полтаві. Він був зупинений відповідачем, який стверджував, що позивач порушив правила проїзду перехрестя вул. Грушевського та вул. К.Шосе. Доказів правопорушення на його вимогу не предявили, а склали постанову про накладення адміністративного стягнення. При цьому Правил дорожнього руху він не порушував. На письмову заяву його представника про ознайомлення з доказами по справі управління патрульної поліції вже протягом 8 днів повідомляє, що відео, що стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності не готове, у звязку з чим позивач вважає, що воно відсутнє, або робиться спроба на його фальшування. З винесеною постановою серії АР 126909 від 12.02.2017 категорично не згоден, вважає її незаконною та такою, що грубо порушує його права, а тому підлягає скасуванню оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, рухався на автомобілі з додержанням чинного законодавства, а докази вчинення правопорушення відповідачем не надані. Крім того, вважав, що інспектор необєктивно розглянув справу, спираючись виключно на своє бачення, свідомо не врахував його пояснення та свідомо неправомірно склав на нього постанову про накладення адміністративного стягнення у звязку з тим, що раніше постановою Ленінського районного суду м. Полтава в справі № 533/3669/16-п від 28.12.2016 року судом встановлено неправомірні дії інспектора Будякова С.О. відносно нього, а також в справі № 553/3749/16-а постановою суду від 27.01.2017 року було скасовано іншу постанову інспектора Будякова С.О. вважав, що оскаржувана постанова не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням законодавства України, містить неправдиву інформацію. З наведених підстав просив суд визнати неправомірними дії інспектора ПП роти № 1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №129609 від 12.02.2017 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №129609 від 12.02.2017 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав та просили суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з викладених в письмових запереченням підстав (а.с. 27-28), вважав свої дії по складенню постанови у відношенні ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП правомірними. Крім того пояснив суду, що 12.02.2017 року він на службовому автомобілі під час фіксування правопорушення рухався за автомобілем ОСОБА_1 та бачив, що він почав проїзд регульованого перехрестя вул. Грушевського та вул. К.Шоссе на заборонений жовтий сигнал світлофору. Пояснив, що є вірним посилання в постанові про накладення адміністративного стягнення на п.8.7.3 Правил дорожнього руху України без зазначення конкретного підпункту, оскільки це не вимагається вимогами КУпАП. Наполягав на тому, що ОСОБА_1 здійснив перетин уявної лінії світлофору на жовтий постійний сигнал світлофору. Також пояснив, що доказом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 під час оформлення постанови є те, що він особисто бачив факт вчинення цього порушення, а також відеозапис з боді-камери, який він переглянув до того, як почав спілкуватись з правопорушником. Під час оформлення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №129609 від 12.02.2017 року, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про перегляд відеозапису або інших клопотань. Вважав також, що правомірність дій по складенню постанови також підтверджується даними циклограми роботи світлофора.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позовні вимоги необґрунтованими з викладених в письмових запереченнях підстав (а.с. 17-18), вважала, що дії відповідача ОСОБА_3 по складенню постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП повністю відповідали вимогам закону, підтвердженням чого є відеозаписи з боді-камер поліцейського, а також циклограма роботи світлофора, направлена представнику третьої особи 13.03.2017 року, яка підтверджує, що світлофор 12.02.2017 року працював в робочому режимі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах адміністративної справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 18 цього ж Закону поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини, та інше.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 129609 від 12.02.2017 року інспектором ПП роти № 1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення. Згідно постанови 12.02.2017 року о 13-23 годині ОСОБА_1 в м. Полтаві на регульованому перехресті вул. Грушевського та вул. К.Шосе здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п.1.10. Правил дорожнього руху України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Суд враховує письмові пояснення, а також висловлені в судовому засіданні твердження відповідача ОСОБА_3, про те, що рухаючись на службовому автомобілі за автомобілем ОСОБА_1, він бачив як ОСОБА_1 перетнув уявну лінію світлофору, розташованого на перехресті вул. Грушевського та вул. К.Шоссе на забороняючий рух жовтий сигнал світлофору та, що доказом вчинення цього правопорушення був відеозапис з боді-камери.

Разом з тим, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване та підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, доводи відповідача та представника третьої особи щодо наявності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтвердились в судовому засіданні.

Так на наданому представником третьої особи диску наявні три відео файли, з боді-камери відповідача ОСОБА_3, які містять відеозаписи події, що мала місце 12.02.2017 року: «2017-02-13MOV», «» та «».

Відеофайли «» та «», на яких зафіксовані обставини складення постанови про накладення адміністративного стягнення, не містять прямих доказів та фіксації факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відеофайл «2017-02-13MOV», який починається з 13:22:53 12.02.2017 року, містить зображення автомобілю ОСОБА_1, який здійснює маневр повороту направо на регульованому перехресті. Проте ракурс фіксації відеофайлу «2017-02-13MOV» безпосередньо за автомобілем, під час якої автомобіль під керуванням ОСОБА_1 візуально перебуває або на одній уявній лінії з світлофором та уявними лініями початку заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг перехрестя, або вже перетнув цю уявну лінію, не містить належної та достовірної фіксації порушення п.8.7.3 Правил дорожнього руху України в частині проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Відповідно до п.16.8. Правил дорожнього руху водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

На наданому відео файлі «2017-02-13MOV» не зафіксовано, на який сигнал світлофору вказаним автомобілем була пересічена уявна лінія світлофору, та що водій о 13:22:53, ще не перетнув уявну лінію світлофору та міг бачити світловий сигнал. В той же час, з врахуванням подальшого руху автомобілю, того, що через секунду о 13:22:54 на відеозапису зафіксовано, що автомобіль завершує виконання маневру повороту на перехресті, а о 13:22:55, коли на світлофорі увімкнулось красне світло вже здійснює рух по вул. К.Шосе, закінчивши поворот з вул. Грушевського, суд робить висновки про те, що доводи позивача стосовно того, що на момент увімкнення сигналу світлофору, що забороняє рух, його автомобіль вже знаходився на перехресті, є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу. В той же час відповідачем не надані переконливі докази на спростування доводів позивача в цій частині. При цьому на запитання суду відповідач не зміг чітко пояснити причини відсутності та не надання суду відеозапису від 12.02.2017 року, здійсненого до 13:22:53. Згідно пояснень представника позивача, йому згідно запиту також був наданий відеозапис, що починається з 13:22:53, без надання відеозапису, що передував йому.

У звязку з викладеним твердження відповідача про порушення позивачем п.п.8.7.3. Правил дорожнього руху, суд розцінює як припущення, які не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому суд не може визнати належним та допустимим доказом правомірності дій відповідача по складенню постанови про накладення адміністративного стягнення надану суду циклограму роботи світлофора, отриману представником третьої особи 13.03.2017 року, оскільки питання про достатність, належність та допустимість доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності згідно ст. 280 КУпАП, має вирішуватись під час притягнення особи до адміністративної відповідальності (тобто 12.02.2017 року). В той же час при винесенні 12.02.2017 року постанови про накладення адміністративного стягнення, єдиним доказом вини ОСОБА_1, був відеозапис з боді-камери поліцейського та особисті спостереження інспектора поліції, що не оспорювалось в судовому засіданні відповідачем. Жодних інших доказів вчинення адміністративного правопорушення, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП, а також доказів правомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, в тому числі відповідачу, під час розгляду справи було розяснено їх права та обовязки, зокрема в ухвалі про відкриття провадження судом були розяснені положення щодо необхідності надання доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, сторонам були надані всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання.

Разом з тим відповідач не надав доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Враховуючи відсутність будь-яких законних підстав для відмови у позові, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що вимоги позову є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом лише перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, яким в межах компетенції здійснювалось провадження у справі про адміністративне правопорушення, у звязку з чим рішення про закриття провадження виходить за межі судового розгляду в порядку КАС України.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст. 122, 247, 251, 268, 287-289 КУпАП ст.14, ч.2 ст.7, ст. 165-1, ст.ст. 254, 256, 268, 280, 283 КУпАП, ст.ст.11, 71, 72, 159-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції, про визнання неправомірними дій посадової особи та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії інспектора ПП роти № 1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №129609 від 12.02.2017 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №129609 від 12.02.2017 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП скасувати.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5