Справа № 456/3595/16-а
Суддя: Янко Б. Я.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3595/16-а
Провадження № 2-а/456/41/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

17 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Янко Б. Я.

секретаря Стасів О.Я.,

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, капітана поліції ІСРПП №1 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Винницького Володимира Володимировича про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії капітана поліції ІСРПП №1 Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Винницького Володимира Володимировича щодо тимчасового затримання транспортного засобу Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 без складання про це відповідного протоколу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 05 вересня 2016 року капітаном поліції ІСРПП №1 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Винницьким В.В. було складено протокол №000011 про його адміністративне затримання за ч.1 ст. 130 КУпАП, доставлено до службового приміщення Стрийського ВП ГУНП у Львівській області у зв'язку із вчиненням правопорушення передбаченим ч.1 ст.73 КУпАП для складання адміністративного протоколу. Відповідачем порушено його права та безпідставно застосовано заходи забезпечення провадження в адміністративних справах, а саме безпідставно тимчасово затримано автомобіль марки Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, та поміщено на зберігання - штраф майданчик Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Вважає дії капітана поліції ІСРПП №1 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Винницького В.В. протиправними, оскільки останнім не було складено протокол про тимчасове вилучення транспортного засобу, у черговій частині не міститься відомостей про затримання його транспортного засобу, а ключі, замість того щоб передати на зберігання залишив у себе. У зв'язку з вище наведеним вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Іванус М.І. позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили суд позов задовольнити.

Відповідач, Винницький В.В., будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився. Однак в попередніх судових засіданнях зазначив, що 05 вересня 2016 року близько 01 год. 45 хв. прибув на виклик в м. Стрий по вул. Львівській, поблизу кафе «Львів'янка», на місці події побачив посередині дороги транспортний засіб Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1 та неподалік від транспортного засобу на тротуарі ОСОБА_1, який з ознаками алкогольного сп'яніння порушував громадський порядок та вів словесний конфлікт із дружиною та іншими особами. Оскільки заспокоїти останнього не вдавалося, спільно з іншими працівниками поліції було прийнято рішення про затримання ОСОБА_1 та доставлення його до Стрийськго ВП для з'ясування обставин конфлікту. Зазначив, що тимчасового вилучення транспортного засобу ним не проводилося. На прохання дочки ОСОБА_1 та оскільки даний транспортний засіб в темну пору доби знаходився на посеред дороги та міг перешкоджати руху інших транспортних засобів, він доставив транспортний засіб Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1 на територію Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, Львівської області, після чого ключі від транспортного засобу передав дочці ОСОБА_1.

Представник відповідача, Головного управління національної поліції у Львівській області, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 та ч.2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтями 8, 9, 11 КАС України, передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд при вирішенні справи керується принципом законності; розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, у відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма поширюється також і на діяльність працівників Національної поліції України, які у відповідності до ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію» в своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Таким чином, будь-які дії працівників структурних підрозділів Національної поліції, в т.ч. дії, пов'язані із затриманням та вилученням майна громадян, повинні вчинятись у відповідності до підстав та порядку, визначених Конституцію та законами України.

В той же час, при вилученні майна позивача, транспортного засобу Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, на територію Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, Львівської області, такі вимоги не дотримані.

Так, відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Аналогічна гарантія непорушності права власності міститься також і в ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз норм вказаного законодавства засвідчує, що право власності є непорушним і втручання держави у володіння, користування та розпорядження власника своїм майном допускається виключно у випадках та з метою, що передбачені законом, при цьому таке втручання за своїм змістом та тривалістю має бути пропорційним меті, для досягнення якої здійснюється таке втручання. Така ж позиція відображена в рішеннях ЄСПЛ.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема в справах «Стретч проти Сполученого Королівства» (24.06.2003 року), «Спорронг і Леннрот проти Швеції» (23.09.1982 року), «Гоші проти Хорватії» (13.12.2007 року), визначено критерії оцінки сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст..1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи має воно суспільний, публічний інтерес; чи вважається такий захід пропорційним до визначення цілей.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності розглядається як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави, пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Поняття «справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення між поставленою метою та засобами, які при цьому використовуються. Необхідного балансу не було дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, ЄСПЛ визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання відповідача, Винницького В.В. у своїх поясненнях на те, що транспортний засіб Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1 на територію Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що в м. Стрий по вул. Драгоманова, Львівської області, він доставив на прохання дочки ОСОБА_1, не знаходять свого логічного підтвердження, оскільки спростовуються показами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та письмовими доказами.

Так ОСОБА_7 в судовому засіданні засвідчили, що позивач ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, на момент приїзду поліцейських перебував на узбіччі, де спілкувався з нею та донькою. Транспортний засіб Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, знаходився на узбіччі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні навела аналогічні матері твердження, додатково зазначивши, що на вимогу поліцейського Винницького В.В., передала ключі від автомобіля. Той зобов'язувався доставити її додому, однак в процесі руху, змінив маршрут, та доставив її до Стрийського ВП, а автомобіль зі сторони вул. Драгоманова загнав на внутрішнє подвір'я Стриського ВП.

Відповідно до ч.4. ст. 72 КУпАП вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Так, відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2016 року по справі №456/2891/16-п провадження у справі закрито, у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вказаному обов'язку відповідачем не спростовано вище зазначені обставини, не надано доказів, які б свідчили про законність дій працівників національної поліції у даному випадку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вилучення майна позивача ОСОБА_1 проведено без дотримання встановлених чинним законодавством норм і правил, оскільки враховуючи покази свідків та письмові докази, транспортний засіб Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, знаходився на узбіччі, не знаходився під керуванням позивача; доставити даний транспортний засіб до постійного місця дислокації могли інші люди, які були присутні на місці даної події; при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським не зроблено запис про тимчасове затримання транспортного засобу, а тому суд приходить до висновку, про протиправність дій капітана поліції ІСРПП №1 Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Винницького Володимира Володимировича.

Керуючись ст. 158, 163, 267 КАС України, 293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії капітана поліції ІСРПП №1 Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Винницького Володимира Володимировича щодо тимчасового затримання транспортного засобу Рено Мастер, д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 без складання про це відповідного протоколу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко