Справа № 127/147/17-а
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/147/17-а
Провадження 2-а/127/165/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Тронт М.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із адміністративним позовом до УПФУ в м. Вінниці про визнання протиправними дій та зобовязання вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.03.1993 року по 03.10.2016 року ОСОБА_3 працювала на посаді судді Арбітражного суду Вінницької області та Господарського суду Вінницької області, всього 20 років 6 місяців 13 днів. Крім цього, з 20.07.1992 року по 20.03.1996 року ОСОБА_3 працювала на посаді державного службовця спеціаліста 1 категорії Арбітражного суду Вінницької області.

Указом Президента України від 29.09.2016 року № 424/216 ОСОБА_3 звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

На підставі вказаного Указу Президента України наказом в.о. голови Госодарського суду Вінницької області від 03.10.2016 року № 80-к ОСОБА_3 виведено зі штату суддів даного суду.

Відповідно до розрахунку стажу судді та подання Господарського суду Вінницької області від 03.10.2016 року № 2, стаж, який дає право ОСОБА_3 на відставку та на довічне щомісячне грошове утримання становить 24 роки 2 місяці 13 днів, з яких 20 років 6 місяців 13 днів безпосередньо на посаді судді та 3 роки 8 місяців на посаді державного службовця.

17.10.2016 року ОСОБА_3 подала до УПФУ в м. Вінниці заяву про призначення їй щомісячного грошового утримання судді у відставці.

УПФУ в м. Вінниці ОСОБА_3 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від суддівської винагороди, виходячи лише із стажу безпосередньо посади судді.

Стаж роботи на посаді судді державного службовця тривалістю 3 роки 8 місяців до загального стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, не був зарахований.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії УПФУ в м. Вінниці в частині встановлення ОСОБА_3 довічного щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування часу роботи на посаді державного службовця; зобовязати УПФУ в м. Вінниці зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3 на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посаді державного службовця з 20.07.1992 року по 20.03.1996 року, що становить 3 роки 8 місяців; зобовязати УПФУ в м. Вінниці здійснити з 05.10.2016 року перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_3 у розмірі 88% грошового утримання судді, яки працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 05.01.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

31.01.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач зазначив, що з 04.10.2016 року ОСОБА_3 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, що складає 17400,00 грн. Загальний страховий стаж позивача склав 38 років 09 місяців 1 день, в тому числі на посадах судді 20 років 06 місяців 15 днів. На думку відповідача, до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення довічного грошового утримання, зараховується стаж роботи на посаді суддів України, арбітра арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Таким чином, на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді державного службовця.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2017 року справу призначено до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в задоволенні позову просила відмовити, надавши пояснення, які викладені в запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

З 20.03.1993 року по 03.10.2016 року ОСОБА_3 працювала на посаді судді Арбітражного суду Вінницької області та Господарського суду Вінницької області, всього 20 років 6 місяців 13 днів. Крім цього, з 20.07.1992 року по 20.03.1996 року ОСОБА_3 працювала на посаді державного службовця спеціаліста 1 категорії Арбітражного суду Вінницької області.

Указом Президента України від 29.09.2016 року № 424/216 ОСОБА_3 звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

На підставі вказаного Указу Президента України наказом в.о. голови Госодарського суду Вінницької області від 03.10.2016 року № 80-к ОСОБА_3 виведено зі штату суддів даного суду.

Відповідно до розрахунку стажу судді та подання Господарського суду Вінницької області від 03.10.2016 року № 2, стаж, який дає право ОСОБА_3 на відставку та на довічне щомісячне грошове утримання становить 24 роки 2 місяці 13 днів, з яких 20 років 6 місяців 13 днів безпосередньо на посаді судді та 3 роки 8 місяців на посаді державного службовця.

17.10.2016 року ОСОБА_3 подала до УПФУ в м. Вінниці заяву про призначення їй щомісячного грошового утримання судді у відставці.

УПФУ в м. Вінниці ОСОБА_3 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від суддівської винагороди, виходячи лише із стажу безпосередньо посади судді.

Стаж роботи на посаді судді державного службовця тривалістю 3 роки 8 місяців до загального стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, не був зарахований.

Для визначення стажу роботи на посаді судді (який отримав статус судді до 30.07.2010 року) для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 року; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 129, 130 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Відповідно до ч. 6 ст. 44 вищезазначеного Закону України "Про статус суддів" для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Категорії інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги (стаття 44 Закону України "Про статус суддів"), слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали і працюють в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідне до Закону України "Про державну службу" і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (втратила чинить на підставі постанови КМУ № 229 від 25 березня 2016 року).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку до стажу державної служби включався також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 року № 1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів».

Таким чином, нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи, з часу призначення на посаду судді та на час звільнення є Закон України № 2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакціях від 07.07.2010 року та від 12.02.2015), також Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 та Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Відповідно до частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною першою статті 131 Закону № 2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з цього Закону, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, а також нормативно правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Із дослідженої копії трудової книжки позивача серії БТ-І № 0318552 встановлено, що з 20.03.1993 року по 03.10.2016 року ОСОБА_3 працювала на посаді судді Арбітражного суду Вінницької області та Господарського суду Вінницької області, всього 20 років 6 місяців 13 днів. Крім цього, з 20.07.1992 року по 20.03.1996 року ОСОБА_3 працювала на посаді державного службовця спеціаліста 1 категорії Арбітражного суду Вінницької області, що є підставою для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 88 відсотків.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, а також пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня2015 року №213-VIIIв частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року№192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим аніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що відповідач, вирішуючи заяву позивача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не взяв до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що привело до прийняття ним незаконного рішення.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку, що на час виходу позивача у відставку чинне законодавство передбачало зарахування до стажу роботи період роботи на посаді державного службовця спеціаліста 1 категорії Арбітражного суду Вінницької області, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та Рішеннями Конституційного Суду України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та захистити їїправа в обраний нею спосіб.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі відповідно до ст. 94 КАС України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 126 Конституції України, ст.ст. 47, 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 6-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в частині встановлення ОСОБА_3 довічного щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування часу роботи на посаді державного службовця.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3 на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посаді державного службовця з 20.07.1992 року по 20.03.1996 року, що становить 3 роки 8 місяців.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити з 05.10.2016 року перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_3 у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя