Справа № 759/17673/16-а
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/95/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва під головуванням судді Сенька М.Ф., при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 в грудні 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, за яким просив визнати протиправним рішення Правобережного об?єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відмову в призначенні йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов?язати Правобережне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, та зобов?язати Правобережне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому з 08.12.2016р. пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 90% від суми середньомісячної заробітної плати, обчисленої за останні 24 місяці роботи, на підставі довідки прокуратури м. Києва від 08.12.2016 року №18/710, без обмеження її максимальним розміром.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила проти позову і пояснила, що законних підстав для призначення позивачу пенсії не має.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 24.07.1991 року був зарахований до складу студентів денного відділення юридичного факультету Київського ордена Леніна і ордена Жовтневої революції Державного університету ім. Т.Г. Шевченка та закінчив повний теореричний та практичний курс навчання денного відділення юридичного факультету Київського університету імені Тараса Шевченка за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію «юрист», та 21.06.1996р. отримав диплом спеціаліста, що підтверджується архівною довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка №010-17/560 від 21.10.2015 року, копією диплому.

За трудовою книжкою, ОСОБА_1 21.02.1996 року був прийнятий стажистом на вакантну посаду старшого помічника прокурора м. Ірпіня, і в наступному безперервно працював за фахом, в тому числі і на посадах прокурора, слідчого прокуратури.

08.12.2016 року позивач звернувся до Правобережного об?єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», долучивши до неї необхідні документи на підтвердження стажу роботи, заробітку, тощо.

В задоволенні заяви відповідач відмовив, посилаючись на те, що норми щодо спеціальних пенсій, в тому числі і пенсій, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не діють з 01.06.2015р., про що повідомив позивача листом від 12.12.2016р. за вх. №1428/01/С-873/1. Крім того, в листі зазначено, що стаж роботи позивача, який зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії по вислузі років до червня 2015 року становить 18 років і 8 місяців, в тому числі 16 років на посаді прокурора (слідчого), тобто відповідач звернув увагу позивача на недостатність стажу, що дає право на отримання спеціальної пенсії.

Представник відповідача в суді пояснила, що до стажу позивача не включено половину строку навчання у ВНЗ, оскільки останній не є вищим юридичним навчальним закладом.

Проте, з такою відмовою суд не може погодитись.

Так, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру».

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Суд звертає увагу, що дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України.

Відповідно до частини 5 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно цією статтею зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана вiдпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про вищу освіту», університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Отже, до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» має бути зараховано половина строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме в Київському університеті імені Тараса Шевченка, а відтак на час звернення за призначенням пенсії позивач мав стаж роботи більше 20 років, і з них стаж роботи на посадах прокурора, слідчого прокуратури, становив більше 10 років.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

22.05.2008 Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Таким чином, позивач набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), з 20 до 22 років 6 місяців, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Частинами першою - третьою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися на нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і які були звужені статтею 86 Закону № 1697-VII.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури, відповідач повинен був призначити позивачу пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячного чинного заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи.

Дані про такий заробіток зазначені в довідці прокуратури м. Києва від 08.12.2016 року №18/710.

Разом з тим, наведене правове обгрунтування, дає суду підстави прийти до висновку, що пенсія позивача не може бути обмежена максимальним розміром.

Підсумовуючи викладене, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 7, 71, 72, 86, 94, 158, 159-163, 181, 186 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об?єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним відмову Правобережного об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Правобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання в Київському університеті імені Тараса Шевченка.

Зобов'язати Правобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) з 08.12.2016 року пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 26.07.2001 року), з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 24 місяці, відповідно до довідки прокуратури міста Києва від 08.12.2016 року №18/710, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.