Справа № 820/578/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 р.Справа № 820/578/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Безязичний В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017р. по справі № 820/578/17

за позовом ОСОБА_1

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо розгляду скарги на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж;

- зобов'язати відповідача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розглянути скаргу на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж в порядку ст. 21 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та за результатами розгляду прийняти рішення яке є обов'язковим до виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є власником нежитлового приміщення літ. А-25, будинку АДРЕСА_1 згідно витягу про державну реєстрацію прав НОМЕР_1 від 13.07.2012 року. 01.10.2015 року без складення актів відключення як зі сторони ТОВ «Жилсервіс Плюс» так АК «Харківобленерго» було припинене електропостачання в нежитлове приміщення літ. А-25, будинку № АДРЕСА_1. До теперішнього часу нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5, б літ. А-25, будинку АДРЕСА_1 до електричних мереж не приєднані. 29.11.2016 року в Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в порядку ст. 21 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», позивачем подана скарга на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж. Позивач зазначає, що вказана скарга не була розглянута на комісії, що не відповідає вимогам ст. 21 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Замість рішення комісії, відповідач направив відповідь від 30.12.2016 року №7224/20.2/9-16, яка не захистила права субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж через те, що вона не є обов'язкова до виконання АК «Харківобленерго».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про природні монополії», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є власником нежитлового приміщення літ. А-25, будинку АДРЕСА_1 згідно витягу про державну реєстрацію прав НОМЕР_1 від 13.07.2012 року.

З пояснень позивача вбачається, що 01.10.2015 року без складення актів відключення як зі сторони ТОВ «Жилсервіс Плюс» та АК «Харківобленерго» було припинене електропостачання в нежитлове приміщення літ. А-25, будинку № АДРЕСА_1. До теперішнього часу нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5, б літ. А-25, будинку АДРЕСА_1 до електричних мереж не приєднані.

29.11.2016 року в Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в порядку ст. 21 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», позивачем подана скарга на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж.

Позивач зазначає, що вказана скарга не була розглянута на комісії, що не відповідає вимогам ст. 21 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Замість рішення комісії, відповідач направив відповідь від 30.12.2016 року №7224/20.2/9-16, яка не захистила права субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж через те, що вона не є обов'язкова до виконання АК «Харківобленерго», з огляду на що позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що повноваження щодо контролю за здійсненням господарської діяльності ТОВ "Жилсервіс Плюс" не відносяться до компетенції НКРЕКП. Позивачу було роз'яснено, що за захистом своїх прав щодо безперешкодного користування своїм майном (нежитловим приміщенням), які порушується з боку ТОВ "Жилсервіс Плюс", зокрема, в частині укладення договору про постачання електричною енергією, позивач має право звернутись до суду для захисту порушеного права. Таким чином, відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності під час розгляду скарги позивача на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж. Розгляд скарги ОСОБА_1 від 28.11.2016 не потребував прийняття окремого рішення, оскільки господарська діяльність ТОВ "Жилсервіс Плюс" Комісією не регулюється.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Діяльність відповідача врегульована Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року №1540-VIII (надалі за текстом - Закон).

Відповідно до положень ст.1 Закону, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики - діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Відповідно до статті 3 Закону, основними завданнями Регулятора є, зокрема, забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; забезпечення захисту прав споживачів товарів.

Статтею 21 Закону передбачено, що Регулятор розглядає скарги споживачів щодо порушення їхніх прав та інтересів суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальній: послуг, а також вирішує спори, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань: 1)доступу/приєднання до електричних, теплових та газових мереж, нафто- та продуктопроводів, мереж централізованого водопостачання і водовідведення; 2) дотримання суб'єктами господарювання ліцензійних умов; 3) якості товарів і послуг, що надаються споживачам у сферах енергетики та комунальних послуг; 4) інших питань, розгляд яких віднесено законом до компетенції Регулятора.

Регулятор розглядає скарги споживачів відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Вирішення спорів, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснюється у порядку, затвердженому Регулятором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

При цьому, статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Судом встановлено, що на виконання вимог чинного законодавства, в межах наданої компетенції та у визначені Законом України «Про звернення громадян» строки, листом від 30.12.2016 № 7224/20.2/9-16 Комісією було надано вичерпну відповідь на скаргу ОСОБА_1 /а.с 21/.

При цьому, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.11.2016, позивача було повідомлено, зокрема, про те, що згідно з інформацією, наявною в НКРЕКП, нежитлове приміщення позивача (салон краси за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-25, далі - об'єкт позивача) було приєднане та підключене до внутрішньобудинкових електричних мереж ТОВ «Жилсервіс Плюс». Договірна потужність на даний об'єкт повинна бути визначена згідно з проектною документацією об'єкта архітектури (багатоквартирного житлового будинку).

Водночас, відповідно до інформації, наданій у скарзі ОСОБА_1 від 28.11.2016, балансоутримувач (в особі директора ТОВ «Жилсервіс Плюс» - ОСОБА_2.) не надає технічної документації (однолінійна схема, проект) на вказаний об'єкт позивача та не погоджує величину дозволеної потужності на об'єкт позивача, у зв'язку з чим ОСОБА_1 не має можливості звернутися до АК «Харківобленерго» для укладення договору про постачання електричної енергії на нежитлове приміщення (салон краси).

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про електроенергетику» діяльність з передачі та постачання електричної енергії в Україні здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка видається НКРЕКП.

Отже, ТОВ «Жилсервіс Плюс» не є ліцензіатом НКРЕКП.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що повноваження щодо контролю за здійсненням господарської діяльності ТОВ «Жилсервіс Плюс» не відносяться до компетенції НКРЕКП.

Зі змісту відповіді наданої позивачу також вбачається, що, останньому було роз'яснено про те, що за захистом своїх прав щодо безперешкодного користування своїм майном (нежитловим приміщенням), які порушується з боку ТОВ «Жилсервіс Плюс», зокрема, в частині укладення договору про постачання електричною енергією, позивач має право звернутись до суду для захисту порушеного права.

Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що враховуючи положення пункту 6 розділу IX Прикінцевих та перехідних положень Закону про НКРЕКП, НКРЕКП протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом буде розроблений та затверджений Порядок вирішення спорів, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Колегія суддів зазначає, що бездіяльність (відсутність діяльності, пасивність) з боку органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб має місце у тому випадку, коли вони зобов'язані були прийняти рішення або вчинити дію протягом визначеного законодавством строку, але цього не зробили, і це призвело до порушення прав і свобод фізичних та/чи юридичних осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності під час розгляду скарги позивача на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відносно позовної вимоги про зобов'язання відповідача розглянути скаргу на порушення прав субспоживача на доступ/приєднання до електричних мереж в порядку ст. 21 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та за результатами розгляду прийняти рішення яке є обов'язковим до виконання, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, відповідно до статті 21 Закону про НКРЕКП Регулятор розглядає скарги споживачів відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, зі скарги позивача від 28.11.2016 вбачається, що вона стосується того, що ТОВ «Жилсервіс Плюс» не надає технічної документації (однолінійну схему, проект) на об'єкт позивача та не погоджує величину дозволеної потужності на об'єкт позивача, у зв'язку з чим ОСОБА_1 не має можливості звернутися до АК «Харківобленерго» для укладення договору про постачання електричної енергії на нежитлове приміщення (салон краси).

Листом НКРЕКП від 30.12.2016 № 7224/20.2/9-16 позивача було повідомлено про те, що повноваження щодо контролю за здійсненням господарської діяльності ТОВ «Жилсервіс Плюс» не відносяться до компетенції НКРЕКП, оскільки ТОВ «Жилсервіс Плюс» не є ліцензіатом НКРЕКП.

Таким чином, розгляд скарги ОСОБА_1 від 28.11.2016 не потребував прийняття окремого рішення, оскільки господарська діяльність ТОВ «Жилсервіс Плюс» Комісією не регулюється.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з наведеного у скарзі питання, відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення, яке є обов'язковим для ТОВ «Жилсервіс Плюс». З огляду на що вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В своїй апеляційній скарзі апелянт єдиною ймовірною підставою неправомірності постанови суду першої інстанції зазначив, що у відповіді НКРЕКП від 30.12.2016 р. № 7224/20.2/9-16 та в оскаржуваній постанові суду першої інстанції вказано про рекомендацію позивачу звернутися за захистом своїх прав до суду. Проте, апелянтом не зазначено, які саме норми процесуального та матеріального права порушені судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року по справі № 820/578/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017р. по справі № 820/578/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2017 р.