Справа № 493/13/16-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2017 р. м.Київ К/800/28161/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області, в якому просив зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії як інваліду 2-ї групи /довічно/, який має стаж державної служби більше 10 років, звільненого з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області на підставі Указу Президента України від 14 липня 2015 року у зв'язку з неможливістю виконувати свої обов'язки за станом здоров'я, на підставі законів України про пенсійне забезпечення державних службовців, які діяли на час подання 26 січня 2015 року заяви до Вищої Ради Юстиції про звільнення за станом здоров'я.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про безпідставність відмови відповідача у нарахуванні та у виплаті йому пенсії, що не відповідає конституційним принципам та порушує його права на отримання пенсії у встановленому законом розмірі.

31 травня 2016 року позивачем подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог від 26 квітня 2016 року, згідно якої позивач просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі від 21 квітня 2016 року у призначенні пенсії державного службовця; зобов'язати відповідача призначити, нарахувати і виплачувати пенсію державного службовця - інваліда 2 групи (довічно) відповідно до ст.138 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», ч.ч.2, 5 ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХII «Про державну службу» в редакціях, які діяли станом на час подачі позивачем 26 січня 2015 року заяви до Вищої ради юстиції України про звільнення з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області, у розмірі 80% від складових заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування без обмеження її граничного розміру, починаючи з 12 квітня 2016 року.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року позов задоволено; визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області від 21 квітня 2016 року у призначенні ОСОБА_2 пенсії державного службовця - інваліда 2 групи (довічно); зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області призначити, нарахувати і виплачувати ОСОБА_2 пенсію державного службовця - інваліда 2 групи (довічно) відповідно до ст.138 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», ч.ч.2, 5 ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХII «Про державну службу», які діяли на час подачі 26 січня 2015 року заяви до Вищої Ради Юстиції України про звільнення з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області у зв'язку із неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я, у розмірі 80% від складових заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування без обмеження її граничного розміру, стаж державної служби якого на час звільнення складав 23 роки 3 місяці 10 днів, починаючи з 12 квітня 2016 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області; скасовано постанову Балтського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року; прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області у поданих запереченнях просить у задоволенні касаційної відмовити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Указом Президента України від 18 червня 2010 року №712/2010 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у межах п'ятирічного строку.

У грудні 2012 року рішенням Кіровоградської обласної медико-соціальної експертизи ОСОБА_2 встановлена 3-тя група інвалідності загального захворювання з враженням опорно-рухового апарату (довічно) та призначена пенсія по інвалідності. Рішенням Одеської обласної медико-соціальної експертизи від 28 травня 2014 року позивачу встановлена 2-га група інвалідності загального захворювання з враженням опорно-рухового апарату (довічно).

На підставі Указу Президента України від 17 червня 2014 року №534/2014 «Про переведення суддів» наказом Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 липня 2014 року №1-ОС позивач зарахований до штату Комінтернівського районного суду Одеської області.

26 січня 2015 року позивач подав заву до Вищої ради юстиції України про звільнення з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я. Указом Президента України від 14 липня 2015 року №421/2015 позивача звільнено з посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області у зв'язку із неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я відповідно до п.3 ч.5 ст.126 Конституції України. На підставі вказаного Указу Президента України наказом голови Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року №19-ОС позивача звільнено з займаної посади судді Комінтернівського районного суду Одеської області.

Стаж роботи державної служби, який дає позивачу право на отримання пенсії, становить 23 роки 3 місяці та 10 днів (з них стаж роботи суддею - 5 років 1 місяць та 13 днів).

В серпні 2015 року позивачу була призначена пенсія, з урахуванням положень Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у розмірі 2341,85 грн.

Зі змісту позовних вимог, як відповідно до первісно поданого адміністративного позову, так і заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, вбачається, що позивач, вважаючи неправомірним призначення та виплату йому пенсії у меншому розмірі, ніж у тому, що, на його думку, він мав отримувати відповідно до законодавства, яке діяло на час подачі заяви про звільнення (26 січня 2015 року), просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Балтському районі зробити перерахунок (у первісному позові), нараховувати та виплачувати (у заяві про зміну(уточнення) позовних вимог) йому пенсію відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VІ) та ст.37 Закону України «Про державну службу» (від 16 грудня 1993 року №3723-ХII), у розмірі 80% від суми заробітної плати.

При цьому, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції, не з'ясовані підстави позовних вимог щодо отримання позивачем пенсії у такому розмірі, не встановлено, коли саме, за яких підстав та відповідно до якого закону у позивача виникло право на отримання пенсії, до якого органу Пенсійного фонду за територіальністю позивач звертався за призначенням пенсії, яким органом Пенсійного фонду та за яким законом було призначено позивачу пенсію, з розміром якої він не згоден, який орган Пенсійного фонду є уповноваженим щодо призначення/перерахунку пенсії позивачу і має бути належним відповідачем у даній справі.

Судами не досліджено матеріали пенсійної справи позивача та не долучено до справи її копії, що унеможливлює з'ясування таких обставин судом касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, зазначивши про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо прийняття та розгляду заяви позивача про зміну (уточнення) позовних вимог від 26 квітня 2016 року з новими предметом та підставами позову, фактично розглянув по суті змінені (уточнені) позовні вимоги, не вирішивши питання щодо позову у первісній редакції.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Прийняті судами у даній справі рішення вищенаведеним вимогам не відповідають, висновки судів по суті спору є передчасними, зробленими без належного, повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанції не перевірили та не надали належної оцінки фактичним обставинам справи, що позбавляє можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності висновків судів першої і апеляційної інстанцій.

Згідно ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді