Справа № 750/11190/16-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмиденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), починаючи з 31.08.2016; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ(в редакції від 12.07.2001) в розмірі 90% суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури Чернігівської області від 08.07.2016 № 236 з дня звернення, тобто з 31.08.2016, і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, так як під час вирішення питання щодо призначення пенсії застосуванню підлягає статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції від 12.07.2001), оскільки стаття 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, звужує права позивача в розумінні Конституції України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 31.08.2016 року звернулася до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Листом від 22.09.2016 № 15016/05 Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у задоволенні такої заяви відмовлено з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно з яким внаслідок неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» на день звернення стаж позивача складав 20 років і 5 місяців, у тому числі 18 років 5 місяців на посадах прокурора, а відповідно до вимог Закону необхідно 22 роки 6 місяців.

В органах прокуратури позивач працює з 01 квітня 1998 року по теперішній час.

В період з квітня 1998 року по березень 2000 року - на посаді помічника прокурора міста Прилуки Чернігівської області, з березня 2000 року по січень 2005 року - помічника та старшого помічника Прилуцького міжрайонного прокурора Чернігівської області, з лютого 2005 року по грудень 2010 року - прокурора відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Чернігівської області, з грудня 2010 року по лютий 2012 року - начальника відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Чернігівської області, з лютого по червень 2012 року - старшого помічника прокурора Чернігівської області з питань розгляду листів та прийому громадян, з червня по листопад 2012 року - старшого прокурора з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Чернігівської області, з листопада 2012 року по січень 2016 року - начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Чернігівської області, з січня 2016 року по теперішній час - начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Чернігівської області.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 №2663-III) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На час звернення до відповідача за призначенням пенсії на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ трудовий стаж ОСОБА_2 в органах прокуратури складає 18 років і 5 місяців, а загальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, з урахуванням періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі, становить 20 років і 5 місяців.

Тобто, під час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, діяла інша норма, а саме - Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII збільшено стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років у порівнянні зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратура» № 1789-ХІІ, з 20 до 22 років 6 місяців.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зокрема, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернулася до УПФ 31.08.2016 року, то відповідно для призначення пенсії йому необхідно мати 22 роки 6 місяців стажу роботи, а у позивача стаж роботи, що зараховується до вислуги років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури менший, а тому підстав для призначення пенсії у відповідача не було.

Частинами 1 - 3 ст. 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.02.2017 у справі №286/3083/16-а.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду попередньої інстанції і дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2016 - скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 28.03.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.