Справа № 2а/2370/7620/2011
Суддя: Н.Ю. Гриньковська
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/7620/2011

17.11.11

15 год. 05 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Ільченко С.М.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манеж»до державної податкової інспекції у м.Черкаси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

14.10.2011р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Манеж» (надалі ТОВ «Манеж») з адміністративним позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Черкаси (надалі ДПІ у м.Черкаси) від 08.07.2011р. №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що під час перевірки підприємства позивача податковий орган дійшов помилкового висновку про завищення підприємством податкового кредиту внаслідок віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість (далі ПДВ) згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ «Сігурно». Позивач стверджує, що такі висновки відповідача помилково ґрунтуються на акті невиїзної документальної перевірки контрагента - ТОВ «Сігурно», яким встановлено, що всі операції ТОВ «Сігурно»з його постачальниками та покупцями не спричиняють настання правових наслідків, оскільки не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, а отже, є нікчемними. Таким чином, позивач посилається на те, що кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку і така відповідальність стосується кожного окремого платника податку, що не поширюється на третіх осіб, у т.ч. й на контрагентів. Разом з цим, позивач на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Сігурно»надав суду перелік первинних бухгалтерських документів, оформлених за договором з постачальником.

У судовому засіданні представники позивача підтримали адміністративний позов та просили повністю задовольнити вимоги ТОВ «Манеж».

Представник відповідача заперечувала проти заявленого позову вказуючи, що позивачем без достатніх правових підстав віднесено суми податкового кредиту за податковими накладними у серпні 2010р., що виписані ТОВ «Сігурно»на загальну суму 72217,82грн. При цьому, відповідач вказує, що в ході проведення перевірки зазначеного контрагента позивача (ТОВ «Сігурно»), не підтверджено факту поставок товарів (послуг) від ТОВ «Сігурно»до підприємств-покупців, що стало підставою для висновку про те, що правочини між ТОВ «Сігурно»та покупцями (у т.ч. позивачем) здійснені без мети настання реальних наслідків, тобто є нікчемними. Також під час судового розгляду представник відповідача звернула увагу на порушення порядку заповнення первинних документів, а саме, податкові накладні, якими позивач підтверджує право на податковий кредит не містять розшифровки підпису уповноваженої особи, що їх підписала. Крім того, податковим органом встановлено відсутність у позивача товарно-транспортних накладних на підтвердження здійснення перевезень товару, що був предметом господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сігурно».

У судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Контролюючим органом було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Манеж»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009р. по 31.03.2011р., про що складено акт перевірки від 25.06.2011р. №1634/23-2/31332957 (а.с.20-51).

Проведеною перевіркою встановлено, що в порушення вимог п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачем завищено суму податкового кредиту за серпень 2010р. на суму 72217,82грн.

Під час перевірки позивача податковим органом було використано результати невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Сігурно», що проведена ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська (акт №47/231/36960076 від 18.01.2011р., а.с.98-107) з питань дотримання податкового законодавства з ПДВ за 2010р. Проведеною перевіркою ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська не підтверджено отримання ТОВ «Сігурно»від підприємств постачальників у період з 01.08.2010р. по 01.09.2010р. товарів (послуг), та встановлено, що правочини між ТОВ «Сігурно»та його постачальниками укладені без мети настання правових наслідків, в звязку з чим такі правочини визнані нікчемними. Також, в ході перевірки не встановлено фактів передачі товарів від ТОВ «Сігурно»до підприємств-покупців, оскільки до перевірки не надано первинних бухгалтерських документів.

Враховуючи наведені обставини відповідач дійшов висновку про безпідставність віднесення позивачем до складу податкового кредиту 72217,82грн. за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Сігурно»у серпні 2010р., що призвело до завищення податкового кредиту позивача на зазначену суму у відповідному періоді.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2011р., яким позивачеві визначено зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем 72217,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18054,00грн. (а.с.19).

ТОВ «Манеж»зареєстровано юридичною особою виконавчим комітетом Черкаської міської ради 23.02.2001р., про що наявне свідоцтво серії А00 №152427 (а.с.116).

Згідно довідки форми 4-ОПП від 03.03.2010р. ТОВ «Манеж»як платник податків узято на облік ДПІ у м.Черкаси 26.02.2001р. (а.с.123), та є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва №32153842 (а.с.124).

Як вбачається з довідки ЄДРПОУ серії АА №111873 від 05.11.2009р. видами діяльності ТОВ «Манеж»за класифікатором видів економічної діяльності є: виробництво готових текстильних виробів, крім одягу; виробництво інших виробів з деревини; виробництво будівельних металевих виробів; виробництво будівельних виробів з пластмас; монтаж металевих конструкцій; надання інших комерційних послуг (а.с.117).

Судом встановлено, що основним видом діяльності підприємства позивача у тому числі і в серпні 2010р. є виробництво жалюзі та інших сонцезахисних систем, про що свідчать звіти підприємства про виробництво промислової продукції за видами за серпень 2010р. та за 2010р., що подані до органу державної статистики за формою №1-П (а.с.131-134), а також звіти про основні показники діяльності підприємства за 2010р. (а.с.118-122).

В ході розгляду справи встановлено, що для здійснення своєї поточної господарської діяльності (виробництво сонцезахисних систем) позивачем систематично укладаються договори постачання комплектуючих виробів, що необхідні для даного виду виробництва зокрема, з контрагентами: ТОВ «Сігурно»(м.Дніпропетровськ), ТОВ «Мастер-Люкс»(м.Мелітополь), ТОВ «Згода»(м.Запоріжжя), ТОВ «Зеніт»(м.Донецьк).

Так, 01.06.2010р. між ТОВ «Сігурно»(Продавець) ТОВ «Манеж»(Покупець) укладено договір купівлі-продажу №01/06-01 (а.с.77). Предметом зазначеного договору є поставка Продавцем Покупцю комплектуючих виробів для виготовлення сонцезахисних систем.

Згідно додатку №6 до акту перевірки від 25.06.2011р. №1634/23-2/31332957 (реєстр первинних документів по придбанню комплектуючих у ТОВ «Сігурно», використаних при перевірці), оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 та акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Сігурно»та ТОВ «Манеж»станом на 31.12.2010р., вбачається, що в період з 01.06.2010р. по 14.12.2010р. між вказаними підприємствами здійснювались господарські операції з поставки товару (а.с. 137, 138,173).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704), а саме: первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3 Закону України від 16.07.1999р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична і інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи суд вбачає, що договірні відносини між ТОВ «Манеж»та ТОВ «Сігурно»у серпні 2010р. підтверджуються наступними первинними бухгалтерськими документами:

- податкова накладна від 02.08.2010р. №1350208 на суму поставки 79116,15грн. у т.ч. ПДВ 13186,02грн.;

- видаткова накладна від 02.08.2010р. №1350208 на суму поставки 79116,15грн. у т.ч. ПДВ 13186,02грн.;

- податкова накладна від 09.08.2010р. №1350908 на суму поставки 112834,12грн. у т.ч. ПДВ 18805,69грн.;

- видаткова накладна від 09.08.2010р. №1350908 на суму поставки 112834,12грн. у т.ч. ПДВ 18805,69грн.;

- податкова накладна від 16.08.2010р. №1351608 на суму поставки 81412,21грн. у т.ч. ПДВ 13568,70грн.;

- видаткова накладна від 16.08.2010р. №1351608 на суму поставки 81412,21грн. у т.ч. ПДВ 13568,70грн.;

- податкова накладна від 25.08.2010р. №1352508 на суму поставки 159944,53грн. у т.ч. ПДВ 26657,42грн.;

- видаткова накладна від 25.08.2010р. №1352508 на суму поставки 159944,53грн. у т.ч. ПДВ 26657,42грн.;

- платіжні доручення на підтвердження факту оплати поставленого товару: №4706 від 04.11.2010р.; №4768 від 16.11.2010р.; №4772 від 16.11.2010р.; №4788 від 19.11.2010р.; №4797 від 24.11.2010р.

Крім того, судом встановлено, що товар від постачальника на підприємство покупця переміщався на власному автомобілі покупця Volkswagen Grafter 2,5, фургон малотоннажний-В, 2007р. випуску, що зареєстрований за ТОВ «Манеж»03.01.2008р., реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.139).

При чому, до матеріалів справи позивачем додано витяг з журналу реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, з якого вбачається, що начальнику відділу комплектації позивача ОСОБА_4 видавались довіреності у т.ч. №164, 168, 170, 189 (терміном дії липень вересень) на отримання товарно-матеріальних цінностей у постачальника ТОВ «Сігурно»(а.с.157-159).

Окрім того, на підтвердження у позивача транспортних можливостей для поставки товару з м.Дніпропетровська до м.Черкаси власним автотранспортом позивач представив суду копії посвідчень про відрядження водію-експедитору ОСОБА_5 та начальнику відділу комплектації ОСОБА_4 із відмітками про вибуття у відрядження, прибуття до пункту призначення та повернення до місця постійної роботи: 02.08.2010р., 09.08.2010р., 16.08.2010р. та 25.08.2010р., а також про відрядження зазначених працівників позивача до м.Дніпропетровська з метою вирішення виробничих питань, тобто під час отримання товару в серпні 2010р. у ТОВ «Сігурно», про що свідчать вказані вище видаткові та податкові накладні (а.с.145-152, а.с.153-156).

Також суду надано подорожні листи із завданням водієві від 02.08.2010р., 09.08.2010р., 16.08.2010р. та 25.08.2010р., в яких вказано показники спідометра, супроводжуючі особи, інформація звідки взяти та куди доставити товар та інші необхідні дані (а.с.141-145).

Таким чином, зазначеними вище первинними бухгалтерськими документами позивач підтверджує виконання операцій з придбання комплектуючих виробів у ТОВ «Сігурно», що, в свою чергу, відображено у податковій звітності за серпень 2010р. як у позивача, так і у його контрагента ТОВ «Сігурно», про що свідчать наявні в матеріалах справи копії податкових декларації з ПДВ, в яких позивач у додатку №5 вказав постачальника ТОВ «Сігурно»та суму ПДВ на право формування податкового кредиту 72217,83грн. (а.с.165). А ТОВ «Сігурно»у своїй звітності до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська за серпень 2010р. відображено у показниках додатку №5 зобовязання з ПДВ по операціям з ТОВ «Манеж»на загальну суму 72217,84грн. (а.с.171 об.).

Щодо посилання відповідача на дефектність податкових накладних виписаних ТОВ «Сігурно», в яких відсутні розшифровки підпису уповноваженої особи, що їх підписала, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7 Закону №168, що був чинним на час складання вказаних податкових накладних, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168, податкова накладна видається платником податку, який постачає товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту, таким чином, відповідальність за правильність виписування податкової накладної покладена не на покупця, а на продавця товарів.

При чому, вищевказані реквізити податкової накладної, обумовлені п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7 Закону №168, є вичерпним переліком необхідної інформації, що мала бути зазначена у податкових накладних в серпні 2010р., а отже, надані позивачеві його контрагентом ТОВ «Сігурно»податкові накладні: від 02.08.2010р. №1350208; від 09.08.2010р. №1350908; від 16.08.2010р. №1351608; від 25.08.2010р. №1352508, містять всі обовязкові реквізити. Отже посилання відповідача на дефектність заповнення таких податкових накладних є неправомірним, оскільки зміст п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7 Закону №168 не містить вимоги стосовно обовязкової наявності розшифровки підпису особи, уповноваженої платником податку на здійснення поставки товару.

Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних на підтвердження здійснення перевезень вантажу, обовязкова наявність яких передбачена ст..48 Закону України «Про автомобільний транспорт»та п.п.2.1, 2.4 Правил Дорожнього Руху, суд дійшов висновку, що такі твердження не є обгрутованими.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009р. №207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», наявність товарно-транспортної накладної вимагається від водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах. Разом з тим, згідно п.2 зазначеного Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб наявність товарно-транспортної накладної не вимагається.

Водночас, суд зазначає, що з огляду на наявність в матеріалах справи копій первинних бухгалтерських документів, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст. 71 КАС України, не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність операцій з поставки комплектуючих від ТОВ «Сігурно»до ТОВ «Манеж»з підстав порушення правил заповнення таких первинних документів.

Вирішуючи спір по суті, з огляду на наявні матеріали справи та аргументацію сторін, суд зазначає, що згідно пунктів 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(надалі - Закон №168) (в редакції, чинній на момент здійснення спірних операцій) податкове зобовязання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом; податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпункти 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону №168 передбачають обовязок платника податку надати покупцю податкову накладну з відповідними реквізитами, яка складається в момент виникнення податкових зобовязань продавця та є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону №168 право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрований як платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону. Крім того, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №165, передбачено, що всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Відповідно до частини 1 підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону №168 передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (станом на час здійснення спірних операцій) передбачено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підставами для висновку податкового органу про неможливість фактичного здійснення спірних господарських операцій між ТОВ «Манеж»та ТОВ «Сігурно»у серпні 2010р. стало зазначення в акті перевірки ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська (акт №47/231/36960076 від 18.01.2011р.) про відсутність у ТОВ «Сігурно»умов для здійснення господарських операцій, як то: трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Надаючи аналіз матеріалам справи, суд зазначає, що на час здійснення спірних операцій ТОВ «Сігурно» було зареєстроване платником податку на додану вартість, у періоді, що став підставою для висновку про відсутність здійснення господарської діяльності (серпень 2010р.) як позивачем, так і його контрагентом-постачальником (ТОВ «Сігурно») відображено у податковій звітності результати діяльності. Фактичне підтвердження виконання укладеного договору щодо поставки комплектуючих для виробництва позивачем продукції, що є його основною діяльністю, є докази щодо направлення працівників позивача у відрядження до м.Дніпропетровська з метою отримання замовлених товарно-матеріальних цінностей. Фактичне використання в господарській діяльності позивача зазначених комплектуючих підтверджується звітами підприємства про виробництво промислової продукції за серпень 2010р. та за 2010р.

Таким чином, сукупність підтверджуючих поставку документів не дає підстав для сумніву у реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення, а характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та обґрунтовується необхідністю виробництва, що є основним видом діяльності.

Також суд звертає увагу, що в періоді, який був предметом дослідження згідно акту перевірки позивача (з 01.04.2009р. по 31.03.2011р.), між ТОВ «Манеж»та ТОВ «Сігурно»відбувались триваючі взаємовідносини, що обумовлені договором купівлі-продажу від 01.06.2010р. №01/06-01, однак, податковим органом визнано такими, що не мають реального характеру відносини між позивачем та ТОВ «Сігурно»лише за серпень 2010р. Між тим, під час судового розгляду справи представник відповідача не зміг надати відповіді на запитання суду в чому є відмінність операцій з поставки комплектуючих виробів від ТОВ «Сігурно»до позивача у червні, липні та вересні 2010р., що оформлені первинними бухгалтерськими документами, складеними у такому самому порядку, що і первинні документи на підтвердження поставки товару в серпні 2010р. Тобто пояснення, щодо відсутності заперечень стосовно реальності господарських операцій з поставки комплектуючих від ТОВ «Сігурно»до ТОВ «Манеж»у червні, липні та вересні 2010р., та поставлення під сумнів господарської діяльності між ТОВ «Манеж»та ТОВ «Сігурно»з поставки такої самої продукції в серпні 2010р.

За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту у серпні 2010р. сум податку на додану вартість, сплачених ТОВ «Сігурно», як продавцю, в ціні поставленого товару, а вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкаси від 08.07.2011р. № є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі приписів ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує судові витрати позивача, підтверджені платіжним дорученням №6327 від 12.10.2011р. (а.с.12) в сумі 3,40грн. з Державного бюджету України на користь ТОВ «Манеж».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 122, 159, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Манеж»задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Черкаси від 08.07.2011р. №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манеж»(, м.Черкаси, вул.Громова,146) судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст.ст.185-187цього Кодексу.

Суддя Н.Ю. Гриньковська

постанова виготовлена в повному обсязі 22.11.2011р.