Справа № 809/786/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Справа № 876/10568/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: представника Урядко Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в липні 2016 року звернувся з позовом в суд до Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Яремчому від 04.04.2016 року №, №, №, №.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що Книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, зокрема графа 5 вказаної Книги, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року в справі №809/786/16 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією у м. Яремчому Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року в справі №809/786/16 та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 224 від 25.06.2015 року «Про проведення фактичних перевірок» та на підставі направлень на перевірку, посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено фактичні перевірки чотирьох господарських об'єктів, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, де за наслідками проведеної перевірки складено акт від 01.07.2015 року № 166/09-19-22-07-13/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2016 року, та застосовано штрафні санкції у розмірі 3 941 грн.; складено акт від 01.07.2015 року №167/09-19-22-07-13/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2016 року, та застосовано штрафні санкції у розмірі 880,10 грн.; складено акт від 01.07.2015 року № 168/09-19-22-07-13/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2016 року, та застосовано штрафні санкції у розмірі 1556,10 грн.; складено акт від 01.07.2015 року № 168/09-19-22-07-13/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2016 року, та застосовано штрафні санкції у розмірі 1556,10 грн. Вказаними актами встановлено, що загальна сума товару, що знаходиться в реалізації, не облікована в установленому порядку.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (надалі- ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 177.10 статті 177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В свою чергу, згідно пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Тобто, в наведеній статті Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що законодавством має бути визначено порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Однак, на даний час будь-якого нормативно-правового документу, який би затверджував такий порядок обліку, в тому числі форми, - не існує. Таким чином, наявність передбаченого законом обов'язку платника податків щодо ведення обліку товарних цінностей, однак за відсутності передбаченого реального механізму ведення такого обліку, не сприяє правовій визначеності в спірних правововідносинах, так як фактично перекладає з Держави на приватну особу надмірний тягар по виконанню обов'язку в публічних правовідносинах, правила поведінки в яких такого платника податків мають бути чітко визначені законодавством. З огляду на вказані обставини, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій позивачу, буде порушенням гарантованого статтею 1 протоколу 1 Конвенції з прав людини та основоположних свобод права позивача на «мирне володіння» майном, оскільки таке втручання не може бути визнано пропорційним.

Щодо доводів відповідача, що такий облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації передбачений в графі 5 Книги обліку доходів і витрат, то суд не може погодитися з наведеним твердженням з таких мотивів.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України, форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджені наказом Міністерства доходів та зборів України від 16.09.2013 року № 481. Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

В свою чергу, пункт 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, встановлює порядок заповнення відповідних граф вказаної Книги. Так, у графі 1 зазначається дата запису; у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати; графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3); у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня; у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо; у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Отже, порядок заповнення відповідних граф вказаної Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, не містить жодних вимог про облік товарних запасів за місцем проведення розрахунків. При цьому, графа 5 Книги обліку доходів і витрат має містити реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом.

В даному випадку, документами, які підтверджують витрати, позивач вказав видаткові накладні, що підтверджується копією Книги обліку доходів і витрат (а.с. 62).

Таким чином апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року в справі № 809/786/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 24.03.2017 року