Справа № 235/7719/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Назаренко Г.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року справа №235/7719/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ястребової Л.В.,

суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2017 року у справі № 227/7719/16-а за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - позивач, Управління) про зобов'язання відновити виплату пенсії з 01 квітня 2015 року (а.с. 3).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2016 року адміністративний позов за період з квітня 2015 року по червень 2016 року залишено без розгляду.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю (а.с. 44-46).

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково зазначено про те, що з 01 квітня 2015 року не виплачується пенсія особі, якій вона була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а також особам, які працюють на посадах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», оскільки пенсія, яку отримував апелянт, була призначена йому у відповідності до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з настанням інвалідності, що спричинила часткову втрату здоров'я внаслідок загального захворювання, а не у зв'язку зі звільненням з військової служби або досягненням пенсійного віку на державній службі. На думку апелянта, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» на нього не розповсюджується (а.с. 50).

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, засобами поштового зв'язку надіслав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому, серед іншого, просив розглядати зазначену справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Красноармійському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 10 січня 2011 року, як інвалід третьої групи загального захворювання.

Станом на 01.04.2015 року та по теперішній час позивач працює на посаді начальника відділу з питань праці Управління соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації, яка віднесена до категорії відповідних посад державних службовців.

З 01 квітня 2015 року позивачеві пенсія не виплачувалась.

На запит адвоката, що діяв в інтересах позивача, листом № 32146/02/25 від 25.11.2016 року відповідач повідомив, що згідно Закону України «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України відносно пенсійного забезпечення» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється (а.с. 4).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії.

Відповідно до матеріалів справи, призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року.

Цим законом до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» внесено зміни, якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом п'ятим «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на аналіз наведених норм закону, колегія суддів зазначає, що з 1 червня 2015 року позивач, який працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», втратив право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону. Проте, з цієї дати йому повинна бути відновлена виплата пенсії по інвалідності, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі №333/6710/15-а.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що незважаючи на ту обставину, що позивач працює на посаді, яка передбачає призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу», відповідач з 01.06.2015 року протиправно не відновив виплату призначеної пенсії позивачеві на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911-VIII від 24/12/.2015 (далі - Закон № 911-VIIІ), яким внесено зміни до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та визначено, що особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються

Вказаний закон є чинним, його положення не було визнано неконституційними.

Тобто, виходячи з положень вищенаведених норм законів та прийняття їх у часі відповідач повинен був відновити позивачеві виплату пенсії та виплачувати її за період з 01.06.2015 року до 31.12.2015 року З 01.01.201 року почали діяти обмеження (встановлені Законом № 911-VIIІ) щодо виплати пенсії позивачеві з огляду на ту обставину, що він працює на посаді, передбаченої Законом України «Про державну службу», що виключає виплату призначеної пенсії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача при зупиненні виплати позивачеві пенсії з 01 січня 2016 року.

Посилання апелянта на ту обставину, що пенсія, яку отримував апелянт, була призначена йому у відповідності до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з настанням інвалідності, що спричинила часткову втрату здоров'я внаслідок загального захворювання, а не у зв'язку зі звільненням з військової служби або досягненням пенсійного віку на державній службі. На думку апелянта, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» на нього не розповсюджується колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як зазначалось вище, ОСОБА_2 є посадовою особою Управління соціального захисту населення, тому на нього розповсюджується Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу», який є спеціальним у даних правовідносинах, а тому відповідачем правомірно було припинено з 01.01.2016 року виплату позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції по суті прийнято правильно, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2017 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлено 29 березня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2017 року у справі № 235/7719/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.А. Блохін

І.Д. Компанієць