Справа № 824/64/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/64/17-а

12 год. 51 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Ковальчук Т.С.,

представника позивача Смілик Т.М.,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до Чернівецької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 06.10.2016 р. №1610-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2017 р. позивач отримав оскаржувану податкову вимогу від 06.10.2016 р. №1610-17 від Чернівецької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, якою визначено суму податкового боргу станом на 05.10.2016 р. в сумі 426 гривень. Однак, позивач не погоджується з вказаним рішенням, оскільки Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" визнано неплатоспроможним відповідно до постанови Національного банку України від 25.02.2016 р. №107, на підставі якої Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. У зв'язку із зазначеним та у відповідності до норм чинного законодавства, позивач стверджує, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. З цих підстав, на думку позивача, прийнята податкова вимога Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 06.10.2016 р. №1610-17 підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. 24.02.2017 р. до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких податковий орган зазначає, що згідно зворотного боку інтегрованої картки платника податку за Публічним акціонерним товариством "Родовід Банк" рахується заборгованість по земельному податку з юридичних осіб, яка виникла на підставі податкового розрахунку. У зв'язку із тим, що у позивача виник вказаний податковий борг, 06.10.2016 р. податковим органом було сформовано вимогу за №1610-17 на суму податкового боргу - 426,24 грн та вручено позивачу.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

25.02.2016 р. постановою Національного банку України від 25.02.2016 р. №107 віднесено Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 25.02.2016 р. прийнято рішення № 261 про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку з 25.02.2016 р. по 25.03.2016 р. (включно). (а.с. 11).

25.03.2016 р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №419 продовжено строки тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" з 26.03.2016 р. по 25.04.2016 р. (включно). (а.с. 12).

25.04.2016 р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №610 продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" Куліша Віктора Миколайовича. (а.с. 13).

Відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) поданої позивачем за 2016 рік визначено річну суму податкових зобов'язань в сумі 2557,45 грн, що становить 213,12 грн за кожний місяць. (а.с. 15-16).

На підставі вказаної декларації, згідно з відомостями облікової картки платника податків, податковий орган 06.10.2016 р. прийняв податкову вимогу №1610-17 щодо сплати узгоджених грошових зобов'язань в сумі 426,24 грн та надіслав її на адресу позивача. (а.с. 32).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. N 2755-VI (ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно з положеннями п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, на підставі поданої позивачем річної декларації з плати за землю за 2016 рік, податковим органом встановлено порушення сплати узгоджених грошових зобов'язань в сумі 426,24 грн, у зв'язку із чим була прийнята 06.10.2016 р. оскаржувана податкова вимога №1610-17.

Однак, суд звертає увагу податкового органу на норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» 7 грудня 2000 року N 2121-III (далі - Закон N 2121-III ) та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі - Закон N 4452-VI ) .

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 73 Закону N 2121-III у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного та відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Закону N 2121-III Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону N 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Статтею 36 Закону N 4452-VI визначено наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно до ч. 5 та п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону N 4452-VI визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Судовим розглядом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" визнано неплатоспроможним відповідно до постанови Національного банку України від 25.02.2016 р. №107, на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Таким чином, з 25.02.2016 р. відносно позивача діє мораторій щодо нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Таким чином, суд вважає, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону N 4452-VI, якими податковий орган повинен керуватись під час прийняття рішень про стягнення податкового боргу. Крім того, судом встановлено, що позивач листом від 10.06.2016 р. повідомляв відповідача про запровадження тимчасової адміністрації банку, однак податковий орган всупереч нормам чинного законодавства прийняв 06.10.2016 р. оскаржувану вимогу №1610-17.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що вимога Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 06.10.2016 р. №1610-17 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено в судовому засіданні правомірність вчинених дій та законність підстав для прийняття спірних рішень.

Згідно положень ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. У зв'язку, із задоволенням позову в повному обсязі слід повернути позивачу сплачений ним судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Чернівецької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області № 1610-17.

3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1600 грн сплаченого судового збору відповідно до квитанції від 26.01.2017 року.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 24 березня 2017 р.