Справа № 730/20/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 730/20/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тіслюк І.І. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Коротких А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №1 БУПП в м. Чернігові ДПП Степанченко Олесі Ігорівни на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №1 БУПП в м.Чернігові ДПП Степанченко Олесі Ігорівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №1 БУПП в м.Чернігові ДПП Степанченко О.І. про скасування постанови серії ДР №116641 від 01.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії інспектора роти №1 БУПП в м. Чернігові ДПП Степаненко Олесі Вікторівни щодо винесення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постанови про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 116641 від 01.01.2017 року стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України - визнано нечинною та скасовано.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута згідно з п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.01.2017 року близько 03 год. 30 хв. позивач знаходився поряд з автомобілем марки «Тойота» за адресою: м. Чернігів, вул. Курсанта Єськова, 14 Б. В той момент, коли позивач вийшов з автомобіля «Тойота», який стояв заднім правом боком відносно під`їхавшого поліцейського автомобіля, на якому була встановлена відеокамера з метою фіксування ситуації попереду автомобіля, до нього підійшли співробітники поліції й почали задавати питання стосовно наявності в нього документів водія, на що позивач пояснив, що він автомобілем не керував, а автомобіль йому не належить.

Так, згідно з ч.1 ст.126 КпАП України, водій не має права керувати транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Водночас, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх показаннях пояснили, що у новорічну ніч 01.01.2017 року близько 03-00 год. вони та позивач познайомились між собою, коли ОСОБА_6 у нічний час зупинив автомобіль «Тойота» на прохання двох перехожих чоловіків. Після прибуття до двору біля будинку за вищевказаною адресою, першим через задні дверцята з лівого боку вийшов позивач, а вони продовжували спілкуватись якусь мить. Коли помітили поліцейський автомобіль, вийшов ОСОБА_5

Водій, ОСОБА_6, оцінивши ситуацію як таку, що пов`язана з протиправною діяльністю пасажирів, швидко закрив автомобіль і пішов до себе додому, оскільки він проживає в будинку неподалік від місця події.

Надані суду відео матеріали, зафіксовані службовою камерою, розташованою на спецавтомобілі, не містять жодних даних, які б свідчили про вихід позивача з водійського місця автомобіля «Тойота», оскільки на час прибуття на місце події фіксувалась у світлі фар лише права задня частина автомобіля «Тойота».

Доводи апеляційної скарги також не містять обгрунтованих посилань, які доводили б обставини, вказані в постанові серії ДР №116641 від 01.01.2017 року, та підтверджували факт керування зазначеним авто саме позивачем, а відповідно його вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КпАП України.

Згідно з ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів при розгляді вказаної апеляційної скарги враховує, що ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи, апелянтом не надано суду належних доказів, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України та доводили факт керування автомобілем «Тойота» саме позивачем.

Крім того, при дослідженні колегією суддів відеозаписів з місця події, яка мала місце 01.01.2017 року за участю сторін, та які містяться в матеріалах справи, не виявилось можливим достеменно встановити особу водія зазначеного авто, та переконатись у достовірності доводів апелянта.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Імперативними приписами ч.1 ст.70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апеляційної скарги, з огляду на те, що вони побудовані з урахуванням встановленості факту керування автомобілем «Тойота» позивачем, який не є процесуально доведеним, а обґрунтовується лише внутрішнім переконанням та поясненнями апелянта, як заінтересованої сторони.

Відтак, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем неправомірно було винесено оскаржувану постанову серії ДР №116641 від 01.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Жодних обгрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та доводили факт порушення вимог закону позивачем, апелянтом не наведено, а доказів такого не надано.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 21.02.2017 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 БУПП в м.Чернігові ДПП Степанченко Олесі Ігорівни залишити без задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Коротких А. Ю.