Справа № 146/369/17
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/369/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-cyдді Пилипчика О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Томашполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренка Вадима Васильовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренка Вадима Васильовича про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу протиправними; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 592162, видану інспектором роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренка Вадима Васильовича про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позов мотивовано наступним.

6 березня 2017 року відповідачем лейтенантом поліції Пономаренком В.В. щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зазначену постанову ОСОБА_2 вважає винесеною не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню з наступних підстав.

6 березня 2017 року, здійснюючи поворот ліворуч з проспекту Юності на вул..А.Первозваного в м.Вінниці, позивача було зупинено відповідачем, який звинуватив позивача у здійсненні проїзду на заборонений сигнал світлофору (жовтий) та порушення вимог п.8.7.3 ПДР і 16.1 ПДР. Позивач зазначає, що під час руху горів зелений сигнал світлофору, який дозволяв рух прямо та праворуч. Зайнявши крайню ліву смугу та увімкнувши лівий сигнал повороту, позивач почав виконувати маневр, а саме поворот ліворуч, однак попереду нього рухалися інші автомобілі. Пропускаючи попутні транспорти, які рухалися у протилежному напрямку, ОСОБА_2 зупинився на перехресті за автомобілями, після чого завершив маневр, тобто повернув ліворуч. Позаду нього рухалася патрульна машина поліції, яка відразу ж його зупинила і повідомили працівники поліції, що він рухався на заборонений сигнал світлофора, а саме жовтий.

Позивач одразу ж почав заперечувати та надавати свої пояснення, однак інспектор на заперечення не звертав уваги, а відразу ж грубо відповів про порушення правил дорожнього руху та склав протокол.

Також позивач зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності містить не вірні дані, а саме не вірно зазначено номерний знак його транспортного засобу.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, однак зазначив у позовній заяві, що просить справу слухати у його відсутності.

Відповідач- інспектор роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренко В.В. в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, заперечення на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд уважає розглянути справу у письмовому провадженні, оскільки не має потреби заслухати свідка чи експерта.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як передбачає ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення чи скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 6 березня 2017 року інспектором роти № 1 БУПП у м.Вінниці лейтенантом поліції Пономаренком В.В щодо позивача ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 592162 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як вбачається із винесеної постанови, відповідачем при винесенні щодо ОСОБА_2 процесуальних документів у справі про адміністративне правопорушення порушено такі норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 33, згідно якої передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Ст. 280, якою передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді адміністративної справи не роз'яснено вимоги ст. 268 КупАП, згідно з якою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. В наслідок цього порушені права скаржника передбаченні законом і він не мав можливості ними скористатися, що є порушенням чинного законодавства.

Постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 не містить інформації про пом'якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини чи взагалі їх відсутність, не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан. Згідно цього неможливо визначити як відповідач, який оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю визначив розмір адміністративного стягнення накладеного на позивача.

Відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів, хоча об'єктивно останній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи) який виніс постанову.

Як вбачається із копії постанови серії АР № 592162, винесеної відносно ОСОБА_2, у графі «транспортний засіб, номерний знак» вказано «CITROEN C ELYSSEE, НОМЕР_2».

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що транспортному засобу марки CITROEN C-ELYSEE, присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11).

Крім того, частиною першою ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову в справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 126 с. 1, 251, 254, 258, 283, 255, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, ч. 4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренка Вадима Васильовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенанта поліції Пономаренка Вадима Васильовича про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 592162, винесену інспектором роти №1 БУПП у м.Вінниця лейтенантом поліції Пономаренком Вадимом Васильовичем про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Пилипчук О.В.