Справа № 580/1832/16-а
Суддя: Стеценко В. А.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/1832/16-а
Номер провадження 2-а/580/8/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2017 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Стеценко В. А.

при секретарі Радковській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 та Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в порядку, передбаченому КАС України, мотивуючи свої вимоги тим, що він 26.04.2016 року в порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян», звернувся із заявою № 133 до голови Будильської сільської ради ОСОБА_2, у якій просив розглянути ряд питань, вчинити певні дії та надати інформацію, яка його цікавить.

Після закінчення строків для надання відповіді, передбачених Законом України «Про звернення громадян» ним було отримано лист Будильської сільської ради № 02-20/452 від 26.05.2016 року, в якому йому було надано відповіді тільки на частину питань, викладених в його заяві.

Позивач вважає вказані дії незаконними, тому звернувся до суду та просив визнати протиправними дії сільського голови ОСОБА_2 щодо неповного та несвоєчасного надання інформації на його заяву, зобов»язати відповідача повторно розглянути питання №№ 1, 3.1, 3.2, 3.3 його заяви; вирішити питання розподілу судових витрат.

В судовому засіданні позивач підтримав та уточнив свої позовні вимоги, повідомив суду, що вважає порушеним 30 денний строк на надання йому відповіді, так як з поштового штемпеля на конверті дізнався що лист з відповіддю на його звернення надійшов до поштового відділення після 26.05.2016 року.

Крім того, він мотивував свої вимоги тим, що на його думку згода осіб, які звертались до сільської ради за розширенням вулиці Залізнична в с. Будилка на передачу йому копії їх заяви на що посилався сільський голова в своєму листі - відповіді не була потрібною, поскільки порушене ними питання розглядалося публічно а секретар сільської ради в подальшому власноручно виготовила і надала йому зазначену копію.

Також він пояснив суду, що не отримав відповіді на питання щодо законності

набуття замельних ділянок сім»єю ОСОБА_3; не повідомлений про вчинені цими громадянами правопорушення і інформацію про них, направлену до відділу поліції; йому не названо статтю закону, яка передбачає можливість отримання громадянами для ведення ОСГ та інших потреб більше, ніж 2 га землі.

Крім того, він просив стягнути з відповідача судові витрати, що повязані з прибуттям до суду, а саме: витрати, повязані з переїздом на судові засідання з с. Будилки до м. Лебедина і у зворотному напрямку (7 разів) на суму 47,96 грн.; добові витрати, повязані з переїздом до м. Лебедина в сумі 240 грн., виходячи з розміру 30 грн. за кожну поїздку; компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 612,69 грн., виходячи з 36 годин 30 хв. витрат його часу на роботу в судових засіданнях. Всього просив

відшкодувати йому витрат на загальну суму 900,65 грн.

Представник голови Будильської сільської ради, яка також є і представником Будильської сільської ради, просила у задоволенні позову відмовити, пославшись на те, що відповідь позивачеві надана в порядку, визначеному Закону України «Про звернення громадян», з дотриманням відповідних строків та на усі поставлені ОСОБА_1 питання.

Із заяви (а.с. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 26.04.2016 року звернувся до голови Будильської сільської ради ОСОБА_2 із заявою № 133 у якій:

1.Просив надати копію заяви мешканців с. Будилка щодо розширення дороги по вул. Залізнична в с. Будилка та відповідне рішення Будильської сільської ради про вирішення даного питання.

2.Просив захистити його, права передбачені ст. 40 Конституції України та притягнути до адміністративної відповідальності депутата і землевпорядника Будильської сільради ОСОБА_3, яка порушила строк на надання відповіді на його заяву № 96 від 18.03.2016 року, оскільки дата написання відповіді значиться 18.04.2016 року, а відправлена відповідь згідно поштового штемпелю 21.04.2016 року.

3.Просив надати копії рішення Будильської сільради та інших документів, які свідчать про дату набуття права на користування та законність користування земельними ділянками, які отримали ОСОБА_3 та її чоловік, а також дату укладення договору оренди, переходу у власність, здачу в суборенду цих земельних ділянок, тощо.

3.1Просив проінформувати про законність набуття та використання цих земельних ділянок.

3.1.2 Просив проінформувати чи робила Будильська сільрада офіційні повідомлення

громадянам про наявність земельних ділянок, які можна приватизувати, взяти в

оренду чи користування щодо земельних ділянок, які набули ОСОБА_3 та її

чоловік.

3.1.3 Якщо таких повідомлень не було, просив пояснити чому.

3.2 Просив у разі виявлення будь-яких правопорушень в питанні землеволодіння та

землекористування повідомити поліцію для вжиття заходів по їх усуненню.

3.3Просив назвати статті закону, які передбачають отримання громадянами для ведення ОСГ та інших потреб більше, ніж 2 га землі.

3.4 Просив проінформувати, яким чином працівники і депутати БСР та члени їх сімей отримали і продовжують отримувати земельні ділянки.

4 Просив надати повний перелік осіб, яким Будильська сільрада в період з 2006 року по 26.04.2016 року надавала у користування, оренду чи у власність земельні ділянки з указанням площ цих ділянок, а також проінформувати чи законно оформлені ці земельні ділянки.

4.1Просив повідомити чи на всі земельні ділянки під час надання і на сьогодні є в наявності: генеральні плани населених пунктів, інша містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель, проекти землеустрою, тощо.

З листа (а.с. 3), дослідженого в судовому засідання вбачається, що на заяву ОСОБА_1 Будильською сільською радою 26.05.2016 року було надано відповідь за № 02-20/452, в якій, зокрема, по питанню № 1 зазначено, що заява мешканців вул. Залізничної в с. Будилка щодо розширення дороги надійшла 14.04.2016 року і зареєстрована під № 214-02-16. Надати її копію сільрада не має можливості оскільки відсутня згода заявників. Вищезазначена заява буде розглянута на сесії сільради, в ході якої ОСОБА_1 має право взяти участь.

По питаннях № 3, 3.1 позивачу було повідомлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать земельні ділянки згідно рішень Будильської сільради від 20.02.2001 року, які передані на зберігання до архіву Лебединської РДА. Інформації щодо надання інших

земельних ділянок в дати, вказані ОСОБА_1 в сільській раді немає.

На прохання № 3,2 щодо повідомлення поліції у випадку виявлення правопорушень відповідь позивачеві не надавалась.

На питання № 3.3 щодо статті закону, яка передбачає отримання більше 2 га землі для особистого селянського господарства відповідь була надана при висвітленні питань під №№ 3.4, 4, 4.1.

З листа (а.с. 74), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 28.02.2017 року інформувала ОСОБА_1 про землю, яка перебуває в її володінні.

З акту (а.с. 75), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 10.06.2016 року державним інспектором сільського господарства ОСОБА_5 було перевірено дотримання законодавства при використанні земель мешканцями с. Будилка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Порушень не виявлено.

З копії заяви (а.с. 76), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 14.04.2016 року мешканці вул. Залізничної в с. Будилка звернулися до сільради щодо розширення проїжджої частини дороги. Цієї ж дати заява зареєстрована за вх. № 214-02-16, направлена до комісії по земельним спорам.

Прізвищ та адрес заявників, їхніх інших індивідуальних даних копія заяви не містить.

З квитків (а.с. 78), досліджених в судовому засіданні вбачається, що вартість проїзду автобусом по маршруту с. Будилка м. Лебедин може коштувати 6 грн. та 7 грн. в залежності від особи перевізника.

З рішення та інструкції (а.с. 79-81), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що п. 195 Інструкції з діловодства в виконкомі Будильської сільської ради днем виконання запитів та звернень вважається день реєстрації у виконкомі вихідних документів про виконання завдань. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не обґрунтований і до задоволення не підлягає, так як в судовому засіданні було встановлено, що Будильська сільська рада є органом місцевого самоврядування, а ОСОБА_2 головою цієї сільської ради - посадовою особою місцевого самоврядування, на якого згідно п. 18 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладений обов`язок забезпечити на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

Мешканець с. Будилка ОСОБА_1 26.04.2016 року звернувся до сільського голови із заявою № 133, в якій посилаючись на ст. 40 Конституції України порушив 7 питань - просив надати документи та інформацію щодо діяльності Будильської сільської ради як представницького органу на даній території, зокрема, копію звернення інших осіб до сільської ради з питання розширення вулиці та рішення органу місцевого самоврядування щодо зазначеного питання; документи щодо отримання земельних ділянок певною особою та її чоловіком та інформацію про законність набуття та використання цих земельних ділянок; просив у разі виявлення будь-яких правопорушень в питанні землеволодіння та землекористування повідомити поліцію для вжиття заходів по їх усуненню; просив назвати статті закону, які передбачають отримання громадянами для ведення особистого селянського господарства та інших потреб більше 2 га землі.

Звернення позивача було розглянуто головою Будильської сільської ради в місячний термін відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і 26.05.2016 року надано відповідь, зареєстровану в журналі вихідної кореспонденції за № 02-20/452.

В наданій позивачу відповіді по питанню № 1 зазначено, що коли надійшла заява мешканців вул. Залізничної в с. Будилка щодо розширення дороги, вона була належним чином зареєстрована і буде розглянута на сесії сільради, в ході якої ОСОБА_1 має право взяти участь. При цьому вказано, що надати копію заяви сільрада не має можливості оскільки на це відсутня згода заявників.

По питаннях № 3, 3.1 позивачу було повідомлено, що громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать земельні ділянки згідно рішень Будильської сільради від 20.02.2001 року, які передані на зберігання до архіву Лебединської РДА. Інформацією щодо надання інших земельних ділянок в дати, вказані ОСОБА_1 сільська рада не володіє.

На прохання № 3,2 щодо повідомлення поліції у випадку виявлення правопорушень ОСОБА_1 відповідь не надавалась

Відповідь на питання № 3.3 щодо статті закону, яка передбачає отримання більше 2 га землі для особистого селянського господарства надана разом з відповіддю на інші питання заяви.

Вказані обставини стверджуються поясненнями позивача, представника відповідача та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 302 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані зокрема:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

сільський, селищний, міський голова:

забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої

влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань;

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та вважає, що в судовому засіданні позивачем не було наведено обставин в обґрунтування своїх позовних вимог, не надано суду доказів обмеження його законних прав та інтересів та доказів протиправності дій сільського голови чи сільської ради, працівники якої реєстрували та оформляли його звернення.

При цьому суд не може взяти до уваги доводи позивача в тій частині, що строк надання відповіді на його звернення від 26.04.2016 року, передбачений ст. 30 Закону України «Про звернення громадян» є порушеним і повинен визначатися з поштового штемпеля на конверті, так як вони не тільки суперечать п. 195 Інструкції з діловодства в виконкомі Будильської сільської ради, а й не підтверджуються доказами, наданими в судове засідання, з яких можливо було б дійти висновку про те, що цей лист був поміщений до поштової скриньки в с. Будилка після 26.05.2016 року.

Крім того, суд не може взяти доводи позивача в тій частині, що копія заяви мешканців вул. Залізнична повинна була надана йому на руки за першою вимогою а викладені в листі сільського голови посилання на відсутність згоди на це авторів заяви є надуманими, так як в судовому засіданні позивачем не було доведено, що ці автори заяви, яка надійшла в Будильську сільську раду 14.04.2016 року не мали заперечень проти ознайомлення з їхнім зверненням інших осіб, які не мають безпосереднього відношення до суті спору, чи особисто ОСОБА_1 і повідомили про це сільського голову.

В той же час, суд бере до уваги і той факт, що хоча позивачем на підтвердження своїх доводів, із посиланням на секретаря сільської ради і було надано суду копію зазначеної заяви (а.с. 76), ця копія не містить прізвищ та адрес заявників, їхніх інших індивідуальних даних.

Також суд не може взяти доводи позивача в тій частині, що йому не було надано відповіді на питання щодо законності набуття замельних ділянок сім»єю ОСОБА_4, так як цей факт об»єктивно спростовується листом- відповіддю сільського голови (а.с. 3), з якого вбачається, що по питаннях №№ 3, 3.1 позивачу було повідомлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать земельні ділянки згідно рішень Будильської сільради від 20.02.2001 року. Ці рішення передані на зберігання до архіву Лебединської РДА. Інформацією щодо надання інших земельних ділянок в дати, вказані ОСОБА_1 сільська рада не володіє.

При цьому суд бере до уваги і ту обставину, що у випадку недостатку інформації, отриманої на його заяву від 26.04.2016 року позивач як до звернення з позовом, так і під час розгляду його позовної заяви мав можливість про це повідомити сільську раду і хоча звертався до самої ОСОБА_3, до інших державних установ та отримав від них докази законності дій ОСОБА_3 при одержанні землі (а.с. 74-75), підтримує позовні вимоги в цій частині, в той же час не визначившись, якої ж саме інформації йому недостатньо для

реалізації своїх прав.

Крім того, суд не може взяти доводи позивача в тій частині, що йому не було надано відповіді на питання № 3,2 щодо повідомлення поліції у випадку виявлення правопорушень в землеволодінні та землекористуванні, так як з його заяви (а.с. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що він в своєму зверненні і не просив сільського голову надати відповідь на зазначене питання.

Також суд не може взяти доводи позивача в тій частині, що його не було повідомлено про статтізакону, які передбачають отримання більше 2 га землі для особистого селянського господарства, так як в судовому засіданні було встановлено, що зазначене питання носить загальний і неконкретний характер. Позивачем не вказано які

саме законодавчі акти він має на увазі, в який період часу, щодо якого кола осіб. Ці обставини на думку суду не дають можливості надати на це запитання детальну відповідь.

В той же час, суд вважає, що відповідь загального характеру на питання № 3.3 була надана сільським головою при викладенні відповіді на питання під №№ 3.4, 4, 4.1 (а.с. 3).

Тому, вислухавши сторони та дослідивши обставини справи суд враховує, що права ОСОБА_1 порушеними не були і вважає необхідним в задоволенні позовної заяви щодовизнання дій суб»єкта владних повноважень протиправними та покладення на нього зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що згідно ч.1 ст. 91 КАС України витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників несуть сторони і їх відшкодування не передбачено КАС України, а також ту обставину, що позивачем не було надано в судове засідання доказів, які б ствердили, що приєднані до матеріалів справи квитки на автобус були придбані саме ОСОБА_1

При цьому суд бере до уваги, що нормами адміністративного судочинства передбачена підсудність адміністративних справ по територіальності, в тому числі за місцем проживання відповідача. Наявність правил підсудності адміністративних справ зумовлює необхідність переїзду сторін та їхніх представників до іншого населеного пункту, в якому знаходиться суд, що розглядає справу.

Проте, в даному випадку позивач ОСОБА_1 проживає на території де розглядається справа, що не зумовлює його переїзду до іншого населеного пункту в зв»язку з необхідністю розгляду справи за територіальністю. Дана справа підсудна Лебединському районному суду, який знаходиться на незначній відстані від місця проживання позивача в с. Будилка Лебединського р-ну (близько 12 км).

Також суд враховує, що позивач тільки проживає в с. Будилка а значну частину свого часу перебуває в м. Лебедині, де поставлений на облік як безробітна особа, отримує державну допомогу (а.с. 5), регулярно звертається до державних установ м. Лебедина і Лебединського району з заявами та скаргами, кількість яких в 2016 році на час його звернення з позовом перевищила тринадцять десятків (а.с. 2), відвідує м. Лебедин з інших підстав. Тобто своїми звичайними заняттями він протягом значної частини часу займається саме в цьому населеному пункті.

При цьому суд не може взяти до уваги розрахунок судових витрат позивача та його доводи про можливість застосування при складенні цього розрахунку нормативних документів, які регулюють оплату витрат на відрядження, так як вказані документи

регулюють виплату добових та оплату вартості проїзду особам, які виконують професійні обов»язки поза межами того населеного пункту, де розташоване їх місце роботи, а не їх місце проживання.

Таким чином, суд враховує, що позивач з»являвся в судові засідання, проведені в Лебединському райсуді не тільки з місця свого проживання, розташованого на підвідомчій цьому суду території, а й з місця своїх звичайних занять, розташованих в тому ж населеному пункті, що й будівля суду, а тому він не має права на відшкодування добових та вартості проїзду з с. Будилка до м. Лебедина.

Відповідно до ст.91 КАС України стороні, на користь якої ухвалене судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представнику інша сторона у випадку програшу справи сплачує компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачеві, як особі яка не має постійного місця роботи може бути виплачена компенсація за відрив від звичайних занять під час участі в судових засіданнях.

Граничний розмір компенсації за відрив від звичайних занять не може перевищувати розміру мінімальної заробітної плати, обчислений за фактичний час відриву від звичайних занять ( п.3 додатку до постанови КМ України №590 від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

При цьому суд не може взяти до уваги доводи позивача в тій частині, що він витрачав на кожне судове засідання близько 4, так як розгляд справи призначався судом на певний час і дату, сторони повідомлялися про це своєчасно і належним чином. Судові засідання розпочинався згідно графіку, а у випадку їх відкладень сторони невідкладно ставились про це до відома.

Так, згідно з журналом судових засідань, позивач брав участь в судових засіданнях: 15.12.2016 р. 23 хв., 27.12.2016 р. 1 год. 8 хв., 25.01.2017 р. 2 год. 7 хв., 10.02.2017 р. 1 год. 48 хв., 10.03.2017 р. 56 хв., 16.03.2017 р. 32 хв., 20.03.2017 року 1 год. 37 хв.

Виходячи з мінімальної заробітної плати 1600 грн., встановленої станом на 01.12.2016 року, середньоденна компенсація за відрив від звичайних занять розраховується наступним чином: за 15.12.2016 р. - 1600 : 22 робочих дні = 72.73 грн., втрати за 1 годину 72.73:8 = 9.09 грн., втрати за 1 хвилину 9.09 : 60 = 0.16 грн. Отже, за 15.12.2016 р. позивачу можливо компенсувати втрати в розмірі 3.68 грн. (0.16 х 23 = 0.84), а за 27.12.2016 року в розмірі 10.88 грн. (0,16 х 68 = 10.88)

Виходячи з мінімальної заробітної плати 3200 грн., встановленої станом на 25.01.2017 року, середньоденна компенсація за відрив від звичайних занять розраховується наступним чином: 3200 : 20 робочих дні = 160 грн., втрати за 1 годину 160:8 = 20 грн., втрати за 1 хвилину 20 : 60 = 0.34 грн. Отже, за 25.01.2017 р. позивачу можливо компенсувати втрати в розмірі 43.18 грн. (0.34 х 127 = 43.18), а за 10.02.2017 року в розмірі 36.72 грн. (0,34 х 108 = 36.72)

Виходячи з кількості 22 робочих дні в березні 2017 року, середньоденна компенсація за відрив від звичайних занять розраховується наступним чином: 3200 : 22 робочих дні = 146 грн., втрати за 1 годину 146:8 = 18.18 грн., втрати за 1 хвилину 18.18 : 60 = 0.303 грн. Отже, за 10.03.2017 р. позивачу можливо компенсувати втрати в розмірі 16.97 грн. (0.303 х 56 = 16.97), за 16.03.2017 року в розмірі 9.70 грн. (0,303 х 32 = 9.70) а за 20.03.2017 року в розмірі 29.40 грн. (0,303 х 97 = 29.40)

Таким чином, розмір компенсації за втрату звичайних занять за 7 судових засідань у випадку ухвалення судового рішення на користь позивача міг би становити 3,68 грн. + 10,88 грн. + 43,18 грн. + 36,72 грн. + 16,97 + 9,70 грн. + 29,40 = 150,53 грн.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 94 КАС України те, що судове рішення ухвалене на користь сторони суб»єкта владних повноважень, суд вважає необхідним в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення судових витрат теж відмовити в повному обсязі.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 17, 50, 71, 91, 94, 100, 102, 110, 159 163, 167 КАС України, ст. 302 ЦК України, ст.ст. 5, 7 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 3, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 та Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення, в той же строк після отримання його копії.

Суддя: В. А. Стеценко