Справа № 507/29/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 507/29/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Вужиловський О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому просила суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними;

- скасувати рішення від 23.01.2015 року та 08.07.2016 року, викладені у формі протоколів № 472 та № 179 засідання робочої комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсії відповідно до чинного законодавства про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року з 18.12.2014 року.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, пояснивши що, позивачка працювала в дерматовенерологічному кабінеті, який входив до складу поліклінічного відділення і не являвся окремим структурним підрозділом, а тому підстав для зарахування періоду роботи в такому кабінеті до пільгового стажу не має. Крім того, наказ про затвердження результатів атестації робочих місць в 2001 році не зареєстрований в журналі реєстрації наказів Савранської ЦРЛ, а тому вказана атестація робочого місця не може прийматись до уваги.

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано відмову Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2 - протиправною. Скасовано рішення Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 08 липня 2016 року протокол № 179 засідання робочої комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсії про відмову ОСОБА_2 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Любашівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 16.01.2003 року, починаючи з 01.07.2016 року. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На вказану постанову Любашівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Любашівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 в 1979 році закінчила Одеське медичне училище № 2, їй присвоєно кваліфікацію «медична сестра», що підтверджуються свідоцтвом про одержання та диплому серії НОМЕР_1, виданий 06 липня 1979 року (а.с.8)

З 04.04.1986 року ОСОБА_2 працює медичною сестрою в дерматовенерологічному кабінеті Савранської ЦРЛ по даний час, що підтверджується копією трудової книжки вбачається та довідкою Савранської ЦРЛ про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 14-16).

Згідно довідки Савранської центральної районної лікарні від 28 грудня 2016 року дерматовенерологічний кабінет в штатному розписі входить до складу поліклінічного відділення Савранської центральної районної лікарні з 1986 року по даний час та являється окремим структурним підрозділом (а.с. 11-13).

З матеріалів атестацій робочого місця, проведених в 2001 році, 2006 році, 2012 році, 2016 році встановлено, що посада медичної сестри венерологічного кабінету, на якій працює позивач, з урахуванням навантаження, дає право їй на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 (а.с. 26-78).

Висновком експертизи якості матеріалів атестації робочого місця медичної сестри ОСОБА_2 від 21.03.2013 року, складеного департаментом соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації видно, що за наданими документами навантаження медичної сестри ОСОБА_2, при відповідному стажі роботи вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Протоколом № 179 від 08 липня 2016 року Любашівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області відмовлено ОСОБА_2 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову у зв'язку з тим, що позивачка досягла 55 річного віку, має загальний стаж роботи більше 25 років, а також пропрацювала більше 10 років на посаді медичної сестри венерологічного кабінету Савранської ЦРЛ .

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - це розлади здоров'я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до вимог ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Спільним листом від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України та Пенсійного фонду України надано роз'яснення, що інфекційними закладами (відділеннями є, в тому числі, кабінети інфекційних захворювань, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров'я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров'я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

З листа Міністерства охорони здоров'я України від 15 лютого 2006 року №10.03.68/286 вбачається, що робота медичних працівників в шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на особливо небезпечні інфекційні та паразитарні хвороби людини, зокрема сифіліс, гонореї трихоітія, мікроспорія, фавус, коросту, демодекоз повинна зараховуватися їм до стажу роботи в подвійному розмірі.

Отже, аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів, приходить до висновку, що дерматовенерологічний кабінет є інфекційним закладом охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, згідно п.1 якого, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно до вимог п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з копії трудової книжки, позивач з 04.04.1986 року працює в Савранській районній лікарні в дерматовенерологічного кабінету на посаді медичної сестри.

Отже, враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період роботи позивача медичною сестрою в Савранській районній лікарні в дерматовенерологічного кабінету є підтвердженим.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 вказаного Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не впливає на виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі № 21-51а15, від 17.03.2015 року по справі № 21-585а14, від 14.04.2015 року по справі № 21-383а14, від 19.05.2015 року по справі № 132/1749/14-а, від 16.09.2015 року по справі № 349/2144/13-а, від 17.11.2015 року по справі № 2-а/679/187/2014, від 02.12.2015 року по справі № 2-а/134/56/2014.

Крім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що дерматовенерологічний кабінет Савранської ЦРЛ в штатному розписі не є окремим структурним підрозділом, оскільки ці обставини можуть свідчити про невиконання роботодавцем вимог законодавства, а не про відсутність в лікарні дерматовенерологічного кабінету.

Таким чином, на підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Любашівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян