Справа № 696/154/17
Суддя: Шкреба В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.03.2017 Справа № 696/154/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської областіпро визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії по відмові Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у перерахунку пенсії; зобов'язати Чигиринське обєднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити з 30.01.2017 року йому перерахунок та виплату пенсії, в порядку ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, (що діяла на час виникнення спірних правовідносин) з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013) та довідки ОСОБА_3 районної ради Черкаської області від 20.01.2017 року, зі збереженням проценту нарахування пенсії у розмірі 90%, а також здійснити виплату заборгованості, що виникне в наслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат, без змін визначення індексації пенсій в результаті перерахунку (базового місця для індексації пенсії), та забезпечити її виплату без обмеження її максимального розміру.

Позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов.

Представник Відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

30.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської областіпро перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

При обрахуванні розміру пенсії, йому стало відомо, що не були враховані підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови КМУ №1013 заробітної плати державного службовця відповідно до посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

В заяві до Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області ОСОБА_1просив про перерахунок раніше призначеної пенсії, однак 102.02.2017 року у задоволенні його заяви було відмовлено.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 90% від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Так, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону № 3723-XII.

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції, на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 90 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону №3723-XII (у редакції, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою №865.

Згідно п. 4 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Так, постановою № 1013 було збільшено розмір посадових окладів працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, у тому числі відбулося збільшення заробітної плати районної ради, про що позивачу ОСОБА_3 районною радою Черкаської області було видано довідку (а.с. 9).

Разом з цим, постановою № 1013 до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, Положеннями Постанови № 865 на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 30.01.2017, не передбачено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

На даний час всупереч статті 37-1 Закону №3723-XII Кабінетом Міністрів України не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Отже, дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії згідно Закону України «Про державну службу», у зв'язку зі збільшенням Постановою № 1013 посадових окладів працівників є протиправними.

Більше того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Однак, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту" ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов'язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов'язок розв'язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати розпорядження, або відмовити у його виданні, існує лише один правомірний варіант поведінки (Ухвала ВАСУ від 04.08.2016 року по справі № 806/639/15 (№ в ЄДРСРУ 59664417)).

Є дискреційні повноваження і у суду, які визнаються Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України») , який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо (Ухвала ВССУ від 21.09.2016 року по справі № 754/9897/15-к (№ в ЄДРСРУ 61426399).

Таким чином у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся із заявою до відповідача 30.01.2017, то пенсія підлягає перерахунку з 01.02.2017.

У зв'язку з цим, враховуючи, що позивач звернулвся за перерахунком пенсії 30.01.2017, та беручи до уваги збільшений (у зв'язку з прийняттям Постанови № 1013) розмір заробітної плати, згідно довідки про заробітну плату (а.с. 9), суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4 , 7, 17, 94, 158-163, 256 КАС України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської областіпро визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чигиринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської областіта зобовязати Чигиринське обєднане управління Пенсійного фонду України Черкаської областіздійснити ОСОБА_1, з 01.02.2017 року перерахунок відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3729-ХІІ ( в редакції, що діяла на дату призначення пенсії), як посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи в органі місцевого самоврядування, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки ОСОБА_3 районної ради черкаської області від 20.01.2017 року №18/01-18, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу в розмірі 90%, провести перерахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне в наслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат, без змін визначення індексації пенсій в результаті перерахунку (базового місця для індексації пенсії), та забезпечити її виплату без обмеження її максимального розміру.

Зобовязати Чигиринське обєднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області виконати постанову негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: