Справа № 524/1177/17-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 524/1177/17-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та рішень щодо затвердження проміжного балансу, нездійснення виплати грошового забезпечення та грошової допомоги, покладення зобов'язання,

В с т а н о в и л а:

22 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати рішення та дії Ліквідаційної комісії Кременчуцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №К-2069 від 16 січня 2017 року, рішення та дії Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №К-28/115/12 від 07 лютого 2017 року щодо не виплати грошового забезпечення у повному обсязі в день звільнення 22 серпня 2005 року - протиправними; скасувати рішення Ліквідаційної комісії Кременчуцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про затвердження проміжного ліквідаційного балансу Кременчуцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; скасувати рішення Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про затвердження проміжного ліквідаційного балансу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; зобов'язати Ліквідаційну комісію Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити компенсацію за затримку виплат 6 331,88 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні з 22 серпня 2005 року по день фактичної виплати, а також нарахувати та виплатити щомісячне грошове забезпечення з розрахунку грошового забезпечення при звільненні з врахуванням компенсації за затримку виплат за період з 22 серпня 2005 року по день фактичної виплати недоплачених 6 331,88 грн. та інших необхідних сум; стягнути з Ліквідаційної комісії Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області 6 331,88 грн. недоплаченої (вихідної) грошової допомоги при звільненні; заборонити затвердження ліквідаційного балансу Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області без проведення з позивачем повних розрахунків; зобов'язати Ліквідаційну комісію Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області включити до проміжного ліквідаційного балансу відповідні суми заборгованості перед позивачем перед його затвердженням; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити необхідні дії щодо фінансування та виплат позивачу недоплачених відповідних сум; а також зобов'язати Ліквідаційну комісію Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Міністерство внутрішніх справ України, в частині, що його стосується, подати до Автозаводського районного суду м. Кременчука звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року адміністративний позов повернуто позивачу з підстав, визначених п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судове рішення вмотивовано тим, що спори, які виникають щодо проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема прийняття, звільнення зі служби, порядку здійснення нарахувань грошового забезпечення співробітникам органів внутрішніх справ, за правилами предметної підсудності не підсудні згідно ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року та направити справу для продовження розгляду в Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково ухвалено висновок щодо недотримання позивачем правил предметної підсудності справи Автозаводському районного суду м. Кременчука Полтавської області, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні, яка є частиною невиплаченого грошового забезпечення, є елементом додаткового соціального захисту при звільненні зі служби.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення, згідно положень ст. 201 КАС України, підлягає зміні.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Пунктом 4 частини 1 статті 18 КАС України установлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги позивача ОСОБА_1, окрім іншого, стосуються визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням необхідності, на думку позивача, уточнення періоду його служби, яка передбачена Законом України 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 26 до постанови N 1294 визначений перелік додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, до якого одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не включена.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, зокрема, статтею 9 Закону N 2262-XII (в редакції, що була чинною на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ), відповідно до частини першої якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзацах першому - третьому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей», згідно з якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби <...>.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції фактично про те, що позивач ОСОБА_1 отримував у складі грошового забезпечення під час проходження служби в органах внутрішніх справ одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, виплата якої передбачена статтею 9 Закону N 2262-XII. Що в свою чергу є свідченням того, що між позивачем та відповідачами, зокрема, у частині позовних вимог про стягнення 6.331,88 грн недоплаченої грошової допомоги при звільненні, мається спір з приводу проходження, звільнення з публічної служби.

Варто зазначити, що як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_1 вимога про стягнення різниці між сумою, виплаченої грошової допомоги при звільненні, та тією сумою, яка на думку позивача, належала йому до виплати, ґрунтується на твердженні позивача про неправильне визначення періоду вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

Вважаючи беззаперечним факт невиплати йому в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач ОСОБА_1 висуває наступні позовні вимоги: вимогу про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити йому (фактично) компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв'язку з порушенням термінів виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 6.331,88 грн за період з дати звільнення - 22.08.2005 року по день фактичної виплати; вимогу про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити йому щомісячне грошове забезпечення за період з дати звільнення 22.08.2005 року по день фактичної виплати, тобто фактично - щомісячне грошове забезпечення за порушення строків проведення розрахунку при звільненні та вимоги про заборону затвердження ліквідаційного балансу відповідача без проведення з ним повного розрахунку і про зобов'язання включити до проміжного ліквідаційного балансу відповідні суми заборгованості, що маються у відповідача по відношенню до нього.

Крім того, у якості належного способу захисту свого порушеного права, одночасно з іншими позовними вимогами позивач ОСОБА_1 заявляє вимоги про визнання протиправними та про скасування рішень суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі, що стосуються розгляду його звернень з питань виплати безпідставно, як вважає позивач, невиплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 6.331,88 грн.

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Аналізуючи норми п. 4 ч. 1 ст. 18, п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, колегія суддів дійшла висновку, що в контексті спірних правовідносин, з урахуванням визначеного позивачем ОСОБА_1 кола відповідачів по справі, обраний ним спосіб захисту порушеного права, тобто зміст його позовних вимог, визначає підстави для їх розгляду, як за правилами п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, так і за правилами п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України.

Частиною 1 ст. 21 КАС України визначено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Якщо справа щодо пов'язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду як адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Таким чином, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про те, що справу № 524/1177/17-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 повинен розглядати окружний адміністративний суд, а правила п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України надають суду повноваження повернути позовну заяву позивачу, оскільки не підсудна цьому адміністративному суду.

Оскільки такого висновку суд дійшов з помилковим застосуванням норм матеріального права, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення шляхом виключення з його мотивувальної частини підстав, визначених судом в обґрунтування такого рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки колегії суддів не спростовують. Відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 184, 195, 196, 199, 201, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 лютого 2017 року змінити шляхом виключення із мотивувальної частин наведеного судом обґрунтування прийнятого рішення.

В іншій частині ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28 березня 2017 року.