Справа № 813/3201/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Справа № 876/1862/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України з вимогами про визнання протиправними дії (бездіяльність) щодо розгляду скарги позивача від 05.08.2016 та внесення відомостей стосовно ОСОБА_3 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення та зобов'язання вилучити вказані відомості з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення (далі - Реєстр).

Позовні вимоги обґрунтовує протиправним включення його до реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, так як Міністерство юстиції не уповноважене на ведення такого реєстру. Також зазначає, що законодавство, на підставі котрого відбулось включення до реєстру, не є чинним та таким, що суперечить Конституції України. Звертає увагу, що вважається таким що не притягувався до адміністративної відповідальності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей про позивача до Реєстру. Зобов'язано відповідача вилучити відомості про позивача з Реєстру.

Не погодившись з рішенням суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, вважаючи, що таке винесене з порушенням основних принципів адміністративного судочинства. Судом не забезпечено рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. При прийнятті рішення суд не врахував всіх доказів, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в позові у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує аналогічними доводами, що і в запереченні на адміністративний позов, зазначаючи при тому, що позивача до реєстру було включено правомірно на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Підстав для виключення позивача з Реєстру немає, так як постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не скасована, а залишена в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ч.2 ст. 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в липні 2016 року позивач отримав повідомлення Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України від 01.07.2016 № 11-42/4540, за змістом якого ОСОБА_3 повідомляється про те, що згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2012 № 39/5, зареєстрованим в Мін'юсті 11.01.2012 за № 28/20341, та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 171 відомості про позивача внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

05.08.2016 позивач звернувся до директора Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України з вимогою виключити запис про нього з Реєстру.

Листом Міністерства юстиції України від 12.09.2016 за № 31417/2430-0-33-16/11 повідомлено ОСОБА_3, що відомості про особу було внесено до Реєстру на підставі постанови Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2014 у справі № 461/5652/14-п, яка набрала законної сили, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для вилучення відомостей щодо позивача з Реєстру.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач в силу закону станом на липень 2016 року вважається таким, що не був підданим адміністративному стягненню, так як з дня закінчення виконання стягнення не вчинив нового адміністративного правопорушення, а тому прийшов до висновку про протиправність дій відповідача по внесенню даних позивача до Реєстру.

Такий висновок суду колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає таким, що не відповідає обставинам справи внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, враховуючи таке.

Функціонування Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, запроваджено Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Основною метою ведення Реєстру є забезпечення єдиного обліку осіб, які вчинили корупційні правопорушення та проведення спеціальної перевірки відомостей про осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Ведення Реєстру розпочато з 01 лютого 2012 року.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції від 11.01.2012 № 39/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2012 за № 28/20341, затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення (далі - Положення № 39/5), яким регламентується порядок ведення Реєстру.

Частиною першою 1 статті 59 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв'язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 59 цього ж Закону положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення, порядок його формування та ведення затверджуються Національним агентством.

За повідомлення офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (https://nazk.gov.ua/yedynyy-derzhavnyy-reyestr-osib-yaki-vchynyly-korupciyni-abo-povyazani-z-korupciyeyu) Національним агентством з питань запобігання корупції здійснюються заходи щодо початку ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення. Наразі повноваження щодо надання відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, здійснюються Міністерством юстиції України (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 171). Внесення інформації до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення, та надання відомостей з нього про юридичну особу здійснюватиметься Національним агентством після початку ведення ним цього реєстру.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №171 Міністерству юстиції доручено продовжити здійснення повноважень щодо забезпечення ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, та забезпечити надання інформації з нього згідно з Порядком, затвердженим цією постановою, до початку ведення Національним агентством з питань запобігання корупції Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення.

Згідно пункту 1.4. Положення № 39/5 Держателем Реєстру є Міністерство юстиції України.

Відповідно до п. 2.1. Положення № 39/5 внесенню до Реєстру підлягають відомості про осіб, яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, крім відомостей про особовий склад органів, що провадять оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність.

Пункти 2.2.-2.3. Положення № 39/5 передбачають, що підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, є: електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили; завірена в установленому порядку паперова копія наказу про накладання або зняття дисциплінарного стягнення. Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного правопорушення, яке набрало законної сили надсилається Реєстратору у порядку, визначеному спільним наказом Державної судової адміністрації та Міністерства юстиції.

За приписами пункту 2.8. Положення № 39/5 підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне правопорушення, є ухвала суду про скасування вироку, винесення виправдувального вироку, відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне правопорушення, а також наказ про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що Міністерство юстиції повноважне до початку ведення Національним агентством з питань запобігання корупції Реєстру забезпечувати його ведення, вносячи до нього відповідні відомості про осіб, які вчинити корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення, і для вилучення з Реєстру спірних відомостей може бути лише рішення суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне правопорушення.

Як встановлено судом, постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2014 у справі № 461/5652/14-п визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно постанови апеляційного суду Львівської області від 17.07.2014 у справі № 461/5652/14-п закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Галицького районного суду від 06.06.2014 у зв'язку з відкликанням апелянтом апеляційної скарги.

Таким чином, 17.07.2014 постанова Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2014 у справі № 461/5652/14-п набрала законної сили та не скасована.

На запит головного територіального управління юстиції у Львівській області за № 10-07/16/2122 від 28.10.2016 Міністерством юстиції України надано відповідь від 15.11.2016 за № 39838/11369-0-30-16/11, згідно якого повідомлено, що відомості відносно ОСОБА_3 були внесені до Реєстру 20.08.2014 на підставі постанови Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2014 по справі № 461/5652/14-п. Однак, до Реєстру повторно надійшла постанова Галицького районного суду стосовно ОСОБА_3 від 06.04.2014 по справі № 461/5652/14-п, яку помилково було внесено до Реєстру, а тому помилку усунуто та відомості про ОСОБА_3, які були внесені до Реєстру 20.08.2014 доступні для пошуку на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав вилучати з Реєстру відомості про позивача, а тому він діяв на підставі законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права при ухваленні оскаржуваної постанови, яка прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції з прийняття нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі № 813/3201/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді С.П. Нос

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 29.03.2017