Справа № 185/5617/16-а(2-адр/185/1/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2017 рокусправа № 185/5617/16-а(2-адр/185/1/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - неправомірними.

Зобов'язано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 в Донецькому виробничому об'єднанні «Орджонікідзевугілля» шахтоуправління «Олександрівське» з 11.01.1989 р. по 04.06.1989 р. машиністом електровозу підземним, з 29.08.1991 р. по 19.01.1995 р. гірничим робітником очисного вибою, з 07.08.1995 р. по 09.04.2001 р. робітником гірничим очисного вибою з повним робочим днем на підземній роботі, з 04.01.1988 р. переведений прохідником з повним робочим днем на підземній роботі, з 09.04.2001 р. по 29.04.2002 року на ш. «Вуглегірська» виробничого об'єднання Орджонікідзевугілля» робітником гірничого очисного вибою з повним робочим днем на підземній роботі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року залишено без змін.

При цьому, 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив постановити додаткове рішення про справі.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, перелік правових підстав, за наявності яких суд може постановити додаткове рішення, чітко передбачений ч.1 ст.168 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, згідно заяви позивача про прийняття додаткової постанови, позивач просив постановити додаткове рішення, яким зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію за віком відповідно до п.а ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 11 травня 2016 року.

При цьому, з позовної заяви суд апеляційної інстанції вбачає, що такі вимоги позивачем не заявлялися та відповідно не були предметом розгляду у справі, а тому позивачем при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення, фактично заявлено нову позовну вимогу.

Колегія суддів зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок розгляду якого залишилися невирішеними певні позовні вимоги особи, яка бере участь у справі, не визначено способу виконання судового рішення, не вирішено питання про судові витрати, а як вбачається з постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, судом першої інстанції розглянуто та задоволено всі позовні вимоги позивача.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви позивача про винесення додаткового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим