Справа № 806/2508/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"27" березня 2017 р. Справа № 806/2508/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача Гречкосій А.В.

представника відповідача Захарко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" лютого 2017 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 09.08.2016 №7734-17.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Родовід Банк" посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення адміністративного позову. Зазначає, що направлення відповідачем податкової вимоги під час дії тимчасової адміністрації є неправомірним та суперечить приписам ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка забороняє нараховувати неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) під час тимчасової адміністрації.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції вважав податкову вимогу позивача виданою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.02.2016 №261 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Родовід Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Пунктом 1 рішення вирішено розпочати процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 26.02.2016 по 25.03.2016.

Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження тимчасового адміністратора АТ "Родовід Банк" Куліша В.М. строком на один місяць - з 26.02.2016 по 25.03.2016.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.03.2016 №419 продовжено строк тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку АТ "Родовід Банк" з 26.03.2016 по 25.04.2016 та на вказаний термін продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" Куліша В.М.

25.04.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, беручи до уваги ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 22.04.2016 у справі №757/19277/16 про забезпечення позову, прийнято рішення №610, яким продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Родовід Банк" Куліша В.М. до дати отриманням рішення Національного Банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Родовід Банк" після скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 22.04.2016 у справі №№757/19277/16.

09.08.2016 відповідачем виставлено позивачу податкову вимогу №7734-17, в якій повідомлено про наявність податкового боргу (станом на 08.08.2016) за узгодженими грошовими зобов'язаннями зі сплати земельного податку та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по податковій декларації у загальній сумі 788,07 грн.(а.с.15)

Не погоджуючись з винесенням такої вимоги, позивач звернувся до суду.

Колегія суддів зазначає, що у вказаних правовідносинах слід виходити з наступного.

Відповідно до п.п.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов"язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.57.1 ст.57 Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст.59 ПК України).

Якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган відразу направляє йому податкову вимогу без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірній податковій вимозі сума боргу зі сплати земельного податку та зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по податковій декларації у загальній сумі 788,07 грн. (без нарахування штрафних санкцій та пені) позивачем самостійно узгоджена, але не сплачена у встановлені законодавством терміни, що підтверджується копією податкової декларації зі сплати земельного податку за 2016 рік та звітною податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки за 2016 рік (а.с.17-21).

При цьому відповідачем не порушено вимоги п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який забороняє нарахувати неустойку (штрафи, пені), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), оскільки спірна податкова вимога визначає лише суму основного боргу зі сплати земельного податку без будь-яких штрафний санкцій (штрафів чи пені).

Фактичне направлення та отримання спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку, адже відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно ж приписів п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Крім того, за змістом ст.88 ПК України майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому право податкової застави не потребує письмового оформлення.

За правилами п.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України (в редакції на час винесення спірної вимоги) визначено, що право податкової застави виникає у разі, зокрема, несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку, адже за змістом ст.88,89 ПК України податкова застава виникає автоматично у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, і не потребує письмового оформлення.

Відтак, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що виставлена позивачу вимога №7734-17, в якій повідомлено про наявність податкового боргу (станом на 08.08.2016) за узгодженими грошовими зобов'язаннями зі сплати земельного податку та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по податковій декларації у загальній сумі 788,07 грн., відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів інших законодавчих актів, зокрема Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність".

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК" вул.Північно-Сирецька,1-3,м.Київ,04136

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-представнки позивача: Гречкосій А.В. - вул. П. Сагайдачного, 17, м. Київ, 04070,