Справа № 823/272/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/272/17 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В., про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - Позивач, Смілянське ОУПФ) звернулося до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Відповідач, УДВС у Черкаській області), третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В. (далі - Третя особа, Державний виконавець), про:

- визнання неправомірними дій Державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 103,94 грн.;

- скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 26.01.2017 року у розмірі 103,94 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року позовну заяву повернуто позивачу. При цьому суд першої інстанції виходив з того, оскільки даний спір виник з приводу оскарження дій та рішення державного виконавця, пов'язані з виконанням виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, дана справа в силу положень ч. 6 ст. 181 КАС України належить до предметної підсудності вказаному місцевому загальному суду, як адміністративному.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. При цьому звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Підкреслює, що в силу вимог ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 181 КАС України даний спір повинен розглядатися окружним адміністративним судом незалежно від того, який суд видав виконавчий лист. Крім того, наголошує на безпідставності посилання суду на приписи постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3, оскільки її положення є невірними у зв'язку з втратою чинності Законом України «Про виконавче провадження», який діяв у момент її прийняття.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведеного випливає, що положення Закону визначають підвідомчість спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення залежно від суду, який видав виконавчий документ.

Водночас, приписи ч. 2 ст. 74 Закону визначають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, визначаючи поширення юрисдикції адміністративного суду на правовідносини щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), законодавець визначив включив до таких рішень:

- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору;

- постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

При цьому, визначивши юрисдикцію суду, який уповноважений розглядати відповідні спори, законодавець зазначив, що адміністративний суд визначається у порядку, передбаченому законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті

Наведені положення кореспондують приписам ч. 6 ст. 181 КАС України, які закріплюють, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, постанова від 26.01.2017 року ВП №52656126 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 23) винесена у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а/703/45/16, виданого 07.10.2016 року Смілянським районним судом Черкаської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З наведеного вбачається, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є одним з документів, що приймаються державним виконавцем у разі, зокрема, закінчення виконавчого провадження. Тобто, на переконання судової колегії, така постанова державного виконавця є рішенням, прийнятим у межах виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає вирішенню судом, який видав виконавчий лист - місцевим загальним судом як адміністративним, а саме - Смілянським районним судом Черкаської області.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду не було допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 181, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В., про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадженняї - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.