Справа № 463/2047/16-а,2-а/463/133/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Справа № 876/10347/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_2

відповідача 1 по справі: не з'явився

відповідача 2 по справі: не з'явився

третьої особи по справі: представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», третя особа ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, у квітні 2016 року звернулася в суд з позовом до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», третя особа ОСОБА_5 та просила визнати протиправними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.1999 року за №4-1915, видане Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою; реєстраційне посвідчення від 28.09.1999 року, видане Львівським обласним державним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим НОМЕР_1; реєстраційне посвідчення від 14.06.1994 року видане Львівським обласним державним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим НОМЕР_1.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року в справі №463/2047/16 провадження у справі було закрито з мотивів не підсудності справи адміністративним судам.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року в справі №463/2047/16 та прийняти нову ухвалу, якою направити справу для продовження її розгляду в суд першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи та порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі не є публічно-правовим та належить до юрисдикції судів, які розглядають справи в порядку цивільного судочинства.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки згідно фактичних обставин спір виник у зв'язку порушенням прав позивача як співвласника житлового будинку АДРЕСА_1.

Тим більше, оскаржувані документи не є рішеннями відповідачів прийнятими у спірних правовідносинах, а є документами, які посвідчують певно право закріплене за особами, які вказані в них.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року в справі №463/2047/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 24.03.2017 року