Справа № 201/2066/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/2066/17
Провадження № 2а/201/94/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИЛА:

06.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік учаснику бойових дій (а.с. № 3-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.02.2017р. було відкрито скорочене провадження по справі ( а.с. № 9).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він, як учасник бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. 07.12.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати недоплаченої суми до 05 травня, відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте 22.12.2016р. йому було відмовлено в цьому, з посиланням на Постанову КабМіну України від 02.03.2016р. № 141, а також було роз`яснено, що розмір його грошової допомоги становить 920грн., які й були йому виплачені. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач просив зобов`язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4730грн. щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2016р. відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист» в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум. Крім того, позивач просив поновити йому строк на подачу позовної заяви, оскільки відмову Департаменту отримав лише 13.01.2017р.

Згідно поштового повідомлення, яке повернулося до суду 14.03.2017р., відповідач отримав копію ухвали та позовну заяву 20.02.2017р. (а.с.№11), проте заперечень до суду не надав. Таким чином, з огляду на те, що справа розглядається за місцем знаходження відповідача, то відповідно до ч. 5 ст. 183-2КАС України, вважаю за можливе розглядати справу в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, вважаю що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАСУ встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особі встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що для його вимог відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України встановлено строк звернення в один місяць, проте зі змісту даної частини вбачається, що строк звернення до суду в один місяць встановлено для вимог щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним, суб`єктом владних повноважень, може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

В даній справі оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, які не пов`язані з подальшим зверненням суб`єкта владних повноважень про стягнення грошових коштів, а тому в даному випадку підлягають застосуванню загальні строки позовної давності встановлені в шість місяців. Таким чином, позивачем шестимісячний строк н а звернення до суду не пропущено, а тому підстав для його поновлення не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 ( а.с. № 2).

З листа Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Б-1250 від 22.12.2016р. вбачається, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснити учасникам бойових дій в розмірі 920грн. ( а.с. № 7). Дана грошова допомога була виплачена позивачу, що він не заперечує в позовній заяві.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, встановлено виплату щорічно до 5 травня учасникам бойових дій разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

01.01.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014р. № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбачену Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, у розмірі 920 гривень.

Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З огляду на те, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, то підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не має, та в задоволені позову слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 94 КАС України, з огляду на те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, а даною постановою відмовлено в задоволені вимог позивача, то судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Рішенням Конституційного Суду України №3-рп від 25.01.2012р., ст.ст.6-11, 41 69, 71, 83, 94, 99, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік учаснику бойових дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя Н.В.Ткаченко