Справа № 489/5122/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5122/16-а
Номер провадження 2-а/489/43/17
Постанова

Іменем України

22 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до інспектора патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

встановив

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що інспектором були порушені вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. З постановою не згоден, вважає її незаконною.

Просив суд визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасувати постанову ПС2 №490673.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в попередніх судових засіданнях позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

16.09.2016 інспектором роти 2 батальйону 2 УПП в м. Миколаєві лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №040881, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач керуючи транспортним засобом Форд Куга, виїхав на перехрестя вул. 295-ої Стрілецької Дивізії та пр. Богоявленський згідно з сигналом світлофору, що дозволяє рух, зупинив свій автомобіль для надання переваги у русі за дорожньою розміткою 1.12. "стоп-лінія", не виїхав у наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофору, чим порушив п. п. 16.3, 16.8 ПДР України.

Згідно з п. 16.3 ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62 він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, зокрема за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, який регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252, 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач незаконно розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 п. 2.3 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Порушення процесуальних прав в т. ч. на захист має місце, зокрема, тоді коли особа, що притягається до відповідальності заявляє клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою або надати докази своєї невинуватості. За відсутності клопотання не можна говорити, що скорочена процедура порушує права особи, що притягається до відповідальності.

З запису з нагрудного відеореєстратора патрульного та з самих пояснень відповідача вбачається, що позивач просив відкласти розгляд справи для того, щоб скористатись юридичною допомогою, проте йому було роз'яснено, що скористатися такою допомогою він зможе і після винесення постанови.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення процесуальних прав позивача, оскільки розглядом справи на місці та відмовою в задоволення клопотання про перенесення розгляду справи знівельовано конституційне право позивача на правовий захист.

Як вбачається з запису з нагрудного відеореєстратора патрульного, позивач дійсно зупинив рух свого автомобілю відповідно до сигналу світлофору проте за дорожньою розміткою 1.12. стоп-лінія.

Проте, позивач категорично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та під час винесення спірної постанови неодноразово просив перенести розгляд справи, про що писав відповідні клопотання. Інспектор Карпенко С. Я. відразу ж на місці відмовив в задоволенні цих клопотань.

З відеозапису вбачається, що в момент під'їзду позивача до перехрестя сигнал світлофора був зелений миготливий, однак на полосі руху позивача була перешкода, а саме білий автомобіль, що повертав ліворуч. Між стоп-лінією та початком перехрестя відстань близько 5 метрів (більше довжини автомобіля). Позивач почав зменшувати швидкість автомобіля і в момент під'їзду до перехрестя (місце перехрещення доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг) на світлофорі ввімкнувся жовтий забороняючий сигнал. З відео вбачається, що позивач зупинив автомобіль до перетину уявної лінії за якою починається перехрестя. Таким чином, суд виходить з того, що позивач не виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, а тому не мав права продовжувати рух, оскільки створив би перешкоду іншим учасникам дорожнього руху.

Позивач дійсно зменшив швидкість і зупинив автомобіль за стоп-лінією, однак як вбачається з відео, це викликано тим, що білий автомобіль не надав йому переваги у русі і був перешкодою. Також з відео вбачається, що для зупинки перед стоп-лінією позивач вимушений був би здійснити різке гальмування, що заборонено пунктом 12.9."г" ПДР.

Позивач діяв з метою уникнення зіткнення з автомобілем, що здійснював поворот ліворуч таз метою уникнення різкого гальмування, оскільки позаду нього теж був транспортний засіб.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня така обов'язкова ознака як вина. Позивач не міг передбачити, що білий автомобіль, який повертав ліворуч не врахує його швидкість і не надасть переваги в русі.

Перелік рішень, які приймає орган, що розглядає скаргу на постанову або адміністративний позов, визначений ст. 293 КУпАП, тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання дій відповідача неправомірними задоволенню не підлягає, а постанова підлягає скасуванню, що є належним і достатнім засобом поновлення порушених прав позивача.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 040881 від 16.09.2016 винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв