Справа № 826/10152/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 березня 2017 року № 826/10152/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
провизнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в якому просять:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити дані ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправними діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В., що полягає у визнанні нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту), укладених між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з позивачами, що зумовило не включення останніх до повного переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що, у свою чергу, зумовило не включення позивачів до загального реєстру вкладників названого банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що правочини, які укладено між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з позивачами, є нікчемними з підстав, визначених у пункті 7 частині першій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки останні створюють для позивачів переваги перед іншими кредиторами банку.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір від 24.02.2015 №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. За умовами даного договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі в розмірі 6 800,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_5 на строк до 23.08.2015.

В той же день між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додаткову угоду №1 до договору №003-28532-240215 від 24.02.2015, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 24.02.2015 №46388610, на вкладний рахунок ОСОБА_1 були зараховані грошові кошти в сумі 6 800,00 доларів США.

Між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір від 25.02.2015 №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. За умовами даного договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі в розмірі 6 800,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_6 на строк до 01.03.2015.

В той же день між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додаткову угоду №1 до договору від 25.02.2015 №008-28532-250215, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 25.02.2015 №46469693 на вкладний рахунок ОСОБА_2 були зараховані грошові кошти в сумі 6 800,00 доларів США.

Між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір від 25.02.2015 №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, за умовами якого Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі в розмірі 6 800,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_7 на строк до 01.03.2015.

В той же день між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додаткову угоду №1 до договору від 25.02.2015 №007-28532-250215, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 25.02.2015 №46469737, на вкладний рахунок ОСОБА_3 були зараховані грошові кошти в сумі 6 800,00 доларів США.

Між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір від 25.02.2015 №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, за умовами якого Банк приймає від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі в розмірі 6 800,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_8 на строк до 24.08.2015.

В той же день між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додаткову угоду №1 до договору від 25.02.2015 року №010-28532-250215, якою сторони домовились викласти пункт 1.8 зазначеного договору в новій редакції, відповідно до якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 25.02.2015 №46469225 на вкладний рахунок ОСОБА_4 були зараховані грошові кошти в сумі 6 800,00 доларів США.

У той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 до 02.06.2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 08.04.2015 №71 до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 внесено зміни, а саме: викладено пункт 2 цього рішення у такій редакції: « 2. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03.08.2015 №147 строки здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 02.10.2015 №664, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 02.10.2015 №181.

Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

За твердженнями позивачів, викладеними у позовній заяві, які не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи, останні звертались до банків-агентів з метою отримання гарантованої суми відшкодування за вкладами, розміщеними у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», проте, отримали інформацію про відсутність останніх у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач у своїх письмових запереченнях проти позову зазначив, що на підставі наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 29.05.2015 №408 проведено перевірку правочинів, укладених протягом останніх шести місяців, за результатами якої договори, укладені між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачами визнано нікчемними, з огляду на приписи пункту 7 частини першої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підтвердження вказаного відповідачем надано копії наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 16.09.2015 №813 «Щодо вжиття заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» та додатків до нього.

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачі звернулись з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Розглядаючи справу по суті, суд вважає за необхідне висловитись стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, згідно з якої на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Поряд із цим, зазначена правова норма одночасно передбачає, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд вказує, що застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з такого.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також частиною 1 вказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який містить у собі спеціальні норми, якими, у свою чергу, врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз вказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що у даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки, зокрема, у силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, у свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції, а тому у спірних правовідносинах приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосуванню не підлягають.

Окремо, суд звертає увагу на пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 у справі №К/800/21063/15, №К/800/21185-15 (ЄДРСР №57283527), та позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладену в ухвалах від 13.07.2016 у справі №826/5998/16 та від 13.07.2016 у справі №810/968/16 (ЄДРСР №58952538).

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 р. у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, та вирішення даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (надалі - Закон №4452).

Так, згідно з положеннями статті 2 Закону №4452, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

У силу статті 44 Закону №4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону №4452.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (надалі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З наведеного у сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який, надалі, у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У свою чергу, як було встановлено під час судового розгляду справи, позивачів не було включено уповноваженою особою до вказаного Переліку.

Щодо підстав не включення позивачів уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Переліку вкладників суд зазначає про наступне.

Так, згідно з частиною другою статті 38 Закону №4452, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У силу частини третьої статті 38 Закону №4452, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідач, вважаючи оскаржувані дії правомірними, зазначає, що договори банківського вкладу (депозиту), укладені з позивачами, визнані нікчемними на підставі пункту 7 частини першої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки такими договорами надано перевагу кредиторам-фізичним особам, яка полягає у можливості фізичних осіб, з рахунків яких перераховано грошові кошти на вкладні рахунки позивачів, отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. При цьому, Відповідач зазначає, що пунктом 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» встановлено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено під час судового розгляду справи, між позивачами та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договори банківського вкладу (депозиту), за умовами яких банк приймає від позивачів грошові кошти, шляхом зарахування таких коштів на відкриті позивачам вкладні рахунки. При цьому, як встановлено додатковими угодами №1 до договорів банківського вкладу (депозиту), зарахування вкладу на рахунки позивачів здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення договору. Також сторонами погоджено, що п.5.11 Правил не застосовується до правовідносин, які виникли на підставі цих договорів.

Як вбачається з наданих позивачами копій платіжних доручень, 24.02.2015 та 25.02.2015 на вкладні рахунки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зараховані грошові кошти відповідно до відповідних договорів банківського вкладу.

Таким чином, позивачі свої зобов'язання за договорами банківського вкладу (депозиту) виконали.

У свою чергу, факт знаходження грошових коштів на вкладних рахунках позивачів відповідачем не заперечується.

Суд відхиляє доводи відповідача про надання переваг, не встановлених законом, окремим кредиторам банку перед іншими кредиторами у зв'язку із зарахуванням грошових коштів на вкладні рахунки позивачів, оскільки положення статті 1058 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, а також пунктом 1.13 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» вкладом/депозитом передбачають можливість зарахування коштів на вкладний рахунок фізичної особи іншими особами.

Щодо тверджень відповідача про те, що договори банківського вкладу з позивачами, які збільшили обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, укладені у період дії обмежень, встановлених постановою Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивачі не могли знати про встановлені для публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Національного банку України від 320.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Слід зазначити, що відповідні договори банківського вкладу укладено та підписано із посадовими особами банку. А тому, у разі наявності порушень з боку відповідних осіб, позивач як вкладник банку не має нести відповідальність за дії інших осіб - співробітників банку.

Відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, відповідачем не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладені з позивачами договори банківського вкладу (депозиту) були спрямовані на завдання шкоди державі.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач належним чином повідомляв позивачів щодо визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Відтак, строки звернення позивачів до суду із відповідним позовом не порушено. Зворотнього відповідачем суду не доведено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідачем, як суб'єктом повноважень у межах спірних правовідносин, не доведено належними та допустимим доказами правомірність оскаржуваних дій.

Беручи до уваги викладене, суд вказує, що дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» є протиправними, а наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 16.09.2015 №813 «Щодо вжиття заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» в частині визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи відсутність підстав для не включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести зміни та доповнення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та передати його до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

3. Скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 16.09.2015 №813 «Щодо вжиття заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» в частині визнання нікчемними договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

4. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести зміни та доповнення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та передати його до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо договору №003-28532-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №008-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №007-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; договору №010-28532-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.