Справа № 487/5863/16-а
Суддя: Темнікова А. О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №487/5863/16а
Провадження№2а/487/35/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача КОБЕЛЯЦЬКОГО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що постановою від 04.11.2016 року серії АР №155894 ОСОБА_1 була незаконно притягнута інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляду штрафу у розмірі 425 гривень у зв'язку з проїздом перехрестя о 02:00 годині ночі на червоний сигнал світлофора. Насправді, позивач рухалася через перехрестя проспекту Богоявленського з вулицею Океанівською з дотриманням Правил дорожнього руху, а саме: виїхала на перехрестя на дозволяючий рух зелений сигнал світлофору, який змінився на червоний вже на перехресті, та ОСОБА_1 згідно п. 16.8 ПДР закінчила маневр, після чого одразу була зупинена поліцейськими. При здійсненні повороту інших учасників дорожнього руху поблизу не було, перешкод позивачка нікому не створювала, умислу порушувати ПДР не мала, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постанова неправомірно, з порушенням низки норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена на місці вчинення правопорушення та без врахування норм ст. 22 КУпАП, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що фактично перехрестя проспекту Богоявленського з вулицею Океанівською у місті Миколаєві вона не проїжджала, оскільки їхала не прямо, а повернула направо. Права інспекторами були роз'яснені їй лише частково. ОСОБА_1 виїхала на перехрестя для здійснення повороту на зелений сигнал світлофору, а закінчила маневр вже на червоний, після чого почула звуковий сингал поліцейських та зупинилася. Винесення відносно позивачки постанови від 04.11.2016 року серії АР №155894 є штучним завищенням показників, умислу на порушення ПДР в неї не було. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено, що раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягалася. Проте, якщо б ця обставина була врахована, до позивачки можливо було застосувати норми ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю правопорушення. Згідно додаткових пояснень ОСОБА_1 зазначила, що вона відволіклася на повороті, а тому при зупинці поліцейськими припустила, що зелений сигнал світлофору при міг змінитися на червоний, але насправді, якщо сигнал і змінився, то на жовтий. ОСОБА_1 з самого початку не погоджувалася із твердженнями поліцейських щодо перетину перехрестя на червоний сигнал світлофору, тому вони мали скласти протокол. Крім того, оскаржувана постанова містить неточності щодо відображення даних події правопорушення, які мають істотне значення для вирішення справи.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у місті Миколаєві позовні вимоги не визнав, та заперечував проти їх задоволення, надавши письмові заперечення. В обґрунтування заперечень представник поліції зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами, в тому числі записом з відеореєстратора, згідно яких позивач не заперечувала факт вчинення правопорушення, а також безпосередніми спостереженнями співробітників поліції та відповідними рапортами. Під час винесення постанови будь-яких порушень щодо її форми, змісту та порядку складання допущено не було. З огляду на викладене представник відповідача просив відмовити у задоволення позову за необґрунтованістю.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п.8.7.3е Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Судом встановлено, що постановою від 04.11.2016 року інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корніло Ю.В. було визнано винною ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Підставною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху, яке виразилося у проїзді 04.11.2016 року о 02 годині 00 хвилин перехрестя проспекту Богоявленського з вулицею Океанівською у місті Миколаєві на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Вказана обставина підтверджена рапортами інспекторів патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Корніло Ю.В. та Шохуджаєва Р.А., які є самостійними доказами і підлягають оцінці за загальними нормами КАС України. За змістом вказаних рапортів зафіксовано факт проїду ОСОБА_1 перехрестя на червоний сингал світлофору.

Згідно запису з відеореєстратору ОСОБА_1 факт проїзду через перехрестя на червоний сигнал світлофору не заперечувала та, вважаючи правопорушення незначним, пояснювала, що поспішала до дому, оскільки вже 02:00 година ночі та перехрестя було вільним.

Зазначені докази спростовують твердження позивачки про те, що після зупинки вона заперечувала факт вчинення нею правопорушення, а також твердження про початок здійснення нею маневру на зелений сигнал світлофору. Вказані пояснення позивачки не підтверджені належними та допустимими доказами та розцінюються судом як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Позиція самої ОСОБА_1 при розгляді справи судом неодноразово змінювалась та є суперечливою, оскільки позивачка зазначала як про малозначність діяння та необхідність застосування до неї норм ст. 22 КУпАП, так і про відсутність в своїх діях адміністративного правопорушення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Аналогічні положення передбачені частиною 3 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, у випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення №5-рп/2015 року, на яке посилається позивач, було прийнято 26 травня 2015 року (далі за текстом - рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року).

Згідно пункту 2.3 рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» №596-VIII від 14.07.2015 року (прийнятого після постановлення рішення КСУ №5-рп/2015 від 26.05.2015 року) частина перша ст. 258 КУпАП доповнена новою частиною такого змісту:

«Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, сукупністю досліджених судом належних допустимих доказів, узгоджених між собою, підтверджено факт правомірності притягнення позивача 04.11.2016 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення через порушення пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови від 04.11.2016 року серії АР №155894, складеної з дотримання вимог КУпАП, відсутні. Сама по собі незгода позивача з притягненням її до адміністративної відповідальності не є достатньою та беззаперечною обставиною, яка свідчить про відсутність події правопорушення, як вказано ОСОБА_1 Дії позивача були правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки правопорушення є вчиненим з того моменту, коли автомобіль почав рух через перехрестя на забороняючий сигнал світлофору. Посилання ОСОБА_1 про неправомірність накладення на неї адміністративного стягнення у зв'язку з необхідністю розгляду матеріалів за місцем знаходження органу, до компетенції якого віднесено розгляд справи, а не на місці його вчинення, свідчить про суб'єктивне, на власний розсуд, тлумачення позивачем норм чинного законодавства України та не є підставою для скасування постанови. Оскаржувана постанова (зворот) містить в собі роз'яснення прав та обов'язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначення строку та порядку її оскарження, наслідки не виконання, та інші обов'язкові реквізити згідно вимог нормативно-правових актів, що регламентують її складання. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 158-163, 1712 КАС України, ст.ст. 122 ч. 2, 245, 251, 256, 258, 268, 283, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про скасування постанови від 04.11.2016 року серії АР №155894 про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА