Справа № 824/719/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/719/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

22 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача - Голубової Мар'яни Георгіївни,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Західного офісу державної аудиторської служби в Чернівецькій області до приватного підприємця ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління освіти Чернівецької міської ради про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2016 року позивач, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області, звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління освіти Чернівецької міської ради, в якому просив стягнути з відповідача збитки, завдані загальному фонду міського бюджету, внаслідок споживання комунальних послуг понад затверджені ліміти в сумі 42839,08 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргаю до суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на підставі чого просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача під час судового засідання доводи апеляційної скарги підтримав та просив рішення суду першої інстанції скасувати.

Під час судового засідання представник позивача просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи та докази, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 23.11.2015 року по 15.02.2016 року відповідно до п.1.2.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області на ІV квартал 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності управління освіти Чернівецької міської ради за період з 01 листопада 2012 року 31 грудня 2015 року.

За результатами вказаної ревізії складено акт від 19.02.2016 р. №24-03/3 яким встановлено, що відповідно до п. 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.07.2009 р. №535/14 ПП ОСОБА_4 надано в позичку нежитлові приміщення терміном на два роки та одинадцять місяців. Пунктом 2 указаного рішення визначено, що ряд установ, які харчують учнів у загальноосвітніх навчальних закладах міста, серед яких і ПП ОСОБА_4, звільняються від сплати комунальних послуг (газу, води, електроенергії, опалення та ін.) за приміщення, які використовуються під буфети та їдальні.

На виконання вказаного рішення між відповідачем та Департаментом економіки Чернівецької міської ради укладено ряд договорів позички, а саме №№ 188/БО, 189/БО, 190/БО, 191/БО від 09.07.2012 року. Відповідно до п. 4.1.9. передбачено, що оплата комунальних послуг та енергоносіїв у межах встановлених лімітів, необхідних для забезпечення харчування учнів, здійснюється за рахунок коштів, передбачених у кошторисі управління освіти Чернівецької міської ради. Оплата комунальних послуг та енергоносіїв за межами лімітів, здійснюється за рахунок користувача.

Після закінчення термінів дії договорів позички приміщень, укладених у 2012 році ПП ОСОБА_4, Департаментом економіки Чернівецької міської ради у 2015 році, укладено додаткові договори від 30.06.2015 р. №2 про продовження терміну їх дії до 07.05.2018 р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що в ході ревізії позивачем направлено ряд запитів до Чернівецької міської ради, Департаменту економіки Чернівецької міської ради з метою підтвердження факту поширення на договори позички, які укладені у 2012 році рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.07.2009 року №535/14 щодо здійснення оплати комунальних послуг та енергоносіїв у межах лімітів, за рахунок коштів, передбачених у кошторисі управління освіти Чернівецької міської ради та за межами лімітів - за рахунок надавачів послуг з харчування.

Згідно відомостей, зазначених у відповідях Департаменту економіки Чернівецької міської ради №02/01-17/165 від 26.01.2016 р. та №02/01-17/235 від 05.02.2016 р., договори позички з надавачами послуг з харчування, укладені в 2012 році на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 28.07.2009 р. №535/14 та заяви позичкодавця є чинними.

Під час проведення ревізії встановлено, що протягом періоду дії вищевказаних договорів, відповідачем не в повному обсязі відшкодовувалися комунальні послуги, які спожиті ним понад встановлені ліміти, яке це передбачалось умовами договорів позички нерухомого майна.

Проведеними під час ревізії співставленням доведених лімітів з даними про фактичне споживання відповідачем комунальних послуг встановлено, що протягом 2012-2014 років управлінням освіти проведено оплату за комунальні послуги, які спожиті відповідачем понад встановлені ліміти на загальну суму 63923,06 грн. В ході ревізії було встановлено, що із вказаної суми, відповідачем забезпечено часткове відшкодування коштів в сумі 19788,87 грн та після закінчення ревізії коштів в сумі 1295,11 гривень. На даний час позивачем забезпечено відшкодування виявлених ревізією збитків, завданих загальному фонду Чернівецького міського бюджету в загальній сумі 21083,98 гривень.

Позивач, керуючись пп.5 п.4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2014 року №310, звернувся до суду з даним позовом в інтересах місцевого бюджету.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджено, що приватним підприємцем ОСОБА_4 не відшкодовано комунальні послуги в розмірі 42 839,08 грн, які спожиті понад встановлені ліміти, що передбачено умовами договорів позички №188/БО, 189/БО, 190/БО, 191/БО від 09.07.2012 року та рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.07.2009 року №535/14.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (Закон № 2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Частиною першою статті 8 Закону № 2939-XII передбачено, зокрема, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень

Згідно пунктів 1, 7 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII) передбачено, зокрема, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства ( п.1, 7 статті 10 Закону № 2939-XII).

В силу до п. 10 ст.10 Закону № 2939-XII, органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частиною першою статті 827 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

У відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а14 та від 13 травня 2014 року у справі 21-89а14.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що доводи апелянта щодо звільнення позивача від сплати будь-яких комунальних послуг спростовуються договорами позички №№ 188/БО, 189/БО, 190/БО, 191/БО від 09.07.2012 року, відповідно до яких оплата комунальних послуг та енергоносіїв за межами лімітів здійснюється за рахунок користувача, з чим відповідач погодилась підписавши ці договори, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено вимогу про стягнення з відповідача збитки, завданих загальному фонду міського бюджету, внаслідок споживання комунальних послуг понад затверджені ліміти в сумі 42839,08 грн.

При цьому доводи апелянта про недоведення до ОСОБА_4 лімітів використання комунальних послуг та енергоносіїв не є підставою для звільнення останньої від відшкодування комунальних послуг, які спожиті понад ліміт, так обов"язок такої сплати передбачений вищевказаними договорами та невиконаний в т.ч. і ОСОБА_4

Розрахунок спожитих понад ліміт комунальних послуг зроблено позивачем на підставі акту перевірки від 19.02.2017 року №24-03/3(а.с.116-125), наказів про затвердження лімітів використання енергоносіїв відповідно на 2013-2015 роки, лімітів споживання електроенергіїї їдальнями на 2013-2015 роки (а.с.12-16), аналізу споживання води та газу їдальнями на 2013-2015 роки(а.с.28-45); лімітів споживаня енергоносіїв (а.с.47-81); нарахувань за фактичне споживання електроенергії та аналізом споживання електроенергії (а.с.82-105) та ін.

Спростування даних розрахунків не здобуто ні судом першої, ні апеляційної інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 березня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.