Справа № 826/25676/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу приватного підприємства «Водтехмонтаж» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Водтехмонтаж» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, скасування припису та постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року приватне підприємство «Водтехмонтаж» (далі - Позивач, ПП «Водтехмонтаж») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Відповідач, ДАБІ України) про:

- визнання протиправними дій щодо проведення позапланової перевірки дотримання ПП «Водтехмонтаж» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

- скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.10.2015 року;

- скасування постанови від 05.11.2015 року №21/15/10123-73/0511/0214 про закладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що перевірку Позивача було проведено за наявності правових підстав, оскільки мораторій на проведення перевірок на спірні правовідносини не поширюється. Крім того, суд зазначив, що проведення зрізування дерев до подання декларації про початок виконання будівельних робіт підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим підстави для скасування припису та постанови відсутні.

Не погоджуючись із викладеним у постанові рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального права. Наголошує на помилковості висновків суд про наявність у Відповідача правових підстав для проведення перевірки Позивача попри встановлену нормативну заборону на її проведення. Крім того, вказує, що укладання 12.10.2015 року договору про виконання робіт не свідчить про їх виконання у той же день, що унеможливлює притягнення ПП «Водтехмонтаж» до відповідальності за зрізування дерев до подання декларації про початок виконання будівельних робіт.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за їх відсутності у відкритому судовому засіданні без фіксування останнього за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що у жовтні 2015 року працівником Департаменту ДАБІ у м. Києві на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 26.10.2015 року (а.с. 50), виданого на підставі наказу ДАБІ України від 08.09.2015 року №976, та необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт від 10.08.2015 року №КВ 82 (а.с. 59), було проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва ПП «Водтехмонтаж» - «Будівництво, експлуатація та обслуговування об'єкту очисних споруд та мийки на вул. Луговій, 9 Оболонського району міста Києва» з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Результати перевірки зафіксовані в акті від 29.10.2015 року (а.с. 51).

У ході перевірки було встановлено, що на земельній ділянці ПП «Водтехмонтаж» на підставі зареєстрованого Департаментом ДАБІ у м. Києві повідомлення про початок підготовчих робіт від 10.08.2015 року №КВ82 виконані роботи підготовчого періоду, а саме видалення зелених насаджень, проведення яких потребує реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт, чим порушено п. 2 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 4 п. 4 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466.

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 29.10.2015 року винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому міститься вимога усунути виявлені порушення до 30.11.2015 року (а.с. 52).

Крім того, Відповідачем 29.10.2015 року складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким визначено, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 53-54).

За результатами розгляду матеріалів справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності Відповідачем 05.11.2015 року винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №21/15/10/26-73/0511/0214 за порушення п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» у розмірі 27 560,00 грн. (а.с. 55-56).

На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. ст. 7, 35, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», п. 3 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», ст. ст. 1, 41 ПК України, ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки мораторію на проведення перевірок органами ДАБІ України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не передбачено, а матеріалами справи підтверджується факт порушення Позивачем вимог містобудівного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні спрямовані на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини, визначено Законом України «Про основи містобудування».

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи.

Положеннями ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Приписами п. 4 ч. 4 ст. 41 Закону закріплено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Наведений перелік підстав для проведення позапланової перевірки є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення позапланової перевірки було визначено необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт від 10.08.2015 року №КВ 82. А тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, Відповідач мав право на проведення позапланової перевірки ПП «Водтехмонтаж».

Посилання Апелянта на те, що п. 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено заборону у 2015 та 2016 роках проводити перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік без дозволу Кабінету Міністрів України або заявки суб'єкта господарювання щодо його перевірки, або рішення суду, або згідно вимог КМК України, судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Указаний Закон, на переконання судовою колегії, направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства, і за своєю метою та змістом покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема й ті, які виникають у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 ПК України останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Зокрема, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Таким чином, обмеження на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами, встановлене Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», стосується виключно контролюючих органів, визначених у підпункті 41.1 ст. 41 ПК України, до яких Відповідач не належить.

З огляду на викладене твердження суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини норми п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не поширюються, є обґрунтованим.

Аналогічна позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, що міститься, зокрема, в ухвалах від 02.02.2017 року у справі № К/800/6451/16, від 02.02.2017 року у справі № К/800/11844/16, від 15.12.2016 року у справі № К/800/2820/16, постановах від 22.02.2017 року у справі № К/800/9105/16, від 22.12.2016 року у справі № К/800/8784/16

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що законодавцем прийнято два нормативно-правових акти, якими запроваджено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно п. 3 Прикінцевих положень якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України;

- Закон України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», згідно п. 8 Прикінцевих положень якого перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З наведеного вбачається, що норми Закону №76-VIII стосуються всіх контролюючих органів, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України, тоді як норми Закону №71-VIII стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, тобто Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, адже критеріями визначення переліку суб'єктів господарювання, на яких такі обмеження не поширюються, є, зокрема, обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності чи імпорт певного виду товарів.

Такі положення вказаних нормативних актів роблять послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийняті різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, щодо обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

Відтак, правовідносини, пов'язані із встановленням обмеження на проведення перевірок органами ДАБІ України, регулювались саме Законом №76-VIII, а не Законом № 71-VIII, та в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року і закінчились 01.07.2015 року, про що вірно зазначив Окружний адміністративний суд м. Києва.

Водночас, як було встановлено раніше, спірна перевірка проведена у жовтні 2015 року, тобто не порушує обмеження на проведення перевірок, встановлені Законом №76-VIII.

З урахуванням наведеного колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо проведення позапланової перевірки дотримання ПП «Водтехмонтаж» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Надаючи оцінку твердженню суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині скасування припису від 29.10.2015 року та постанови від 05.11.2015 року №21/15/10/26-73/0511/0214, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку (п. 19 Порядку №553).

Згідно п. 22 Порядку №553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону підготовчі роботи з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень замовник здійснює на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Виконання підготовчих робіт, у тому числі з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, може здійснюватися на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Виконання підготовчих робіт з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень без реєстрації зазначеної декларації або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

Пунктом 4 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 Порядку проведення підготовчих та будівельних робіт передбачено, що підготовчі роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до органу державного архітектурно-будівельного контролю, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень; реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Виконання підготовчих робіт, у тому числі з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, може здійснюватися на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що виконання робіт з видалення зелених насаджень можливе виключно після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт чи отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, ПП «Водтехмонтаж» (Замовник) та КП «Київзеленбуд» (Виконавець) укладено договір підряду №98 від 12.10.2015 року (а.с. 71-73), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець виконує наступні види робіт - зрізування дерев з вивезенням деревини та гілля за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9.

Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що початок виконання робіт встановлюється з моменту отримання Виконавцем попередньої оплати згідно п. 4.3 Договору та наданням Замовником дозвільних документів на зняття дерев. Термін виконання робіт за даним Договором складає двадцять днів.

Водночас, згідно даних фотофіксації перевірки (а.с. 60-61) зняття дерев було здійснено на момент проведення перевірки - 29.10.2015 року, у той час як декларація про початок виконання будівельних робіт (крім об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури) була подана Позивачем 12.11.2015 року та зареєстрована за №91 (а.с. 74-77).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується факт зрізування дерев на об'єкті будівництва до моменту реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що, у свою чергу, свідчить про порушення ПП «Водтехмонтаж» вимог ч. 2 ст. 35 Закону та абз. 4 п. 4 Порядку №466.

Посилання Апелянта на те, що факт укладення договору №98 не свідчить про його виконання саме 12.10.2015 року, а фотофіксація не є належним доказом вчинення правопорушень, судова колегія оцінює критично, оскільки ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні на вимогу ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 року документів, що б підтверджували відповідні обставини, ПП «Водтехмонтаж» надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання підготовчих робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, якщо зазначені роботи не виконувалися на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт, а також наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання підготовчих робіт - у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на підтвердження матеріалами справи факт порушення Позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскаржувані акти індивідуальної дії прийняті суб'єктом владних повноважень у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, у тому підстави для їх скасування відсутні.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Водтехмонтаж» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Водтехмонтаж» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, скасування припису та постанови - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.