Справа № 807/1585/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1585/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивача: адвокат Ігнатенко С.С.

відповідача: Дацків В.В. (довіреність від 29.08.2016 року № 1929/10/10-013)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 березня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 29 березня 2017 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач, Ужгородська ОДПІ), яким просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської ОДПІ від 21 жовтня 2016 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем винесено протиправне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № ФОП ОСОБА_3, оскільки, останнім у порядку та у строки, передбачені чинним законодавством, було сплачено кошти у сумі 10069,68 грн. в рахунок сплати єдиного соціального внеску, втім, у зв'язку з помилково вказаним кодом відповідного казначейського рахунку, платежі було здійснено невірно. В подальшому, позивач звернувся до податкової інспекції з метою виправлення виявленої помилки, та податковим органом проведено зарахування коштів на правильний рахунок. Враховуючи наведене, Ужгородською ОДПІ незаконно винесено рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської ОДПІ від 21 жовтня 2016 року № .

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення, в яких в обґрунтування своєї позиції зазначив, що сплата позивачем суми єдиного соціального внеску не на відповідний рахунок не відповідає вимогам п.1 ч. 10 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пп.1 п.2 ст. 1 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, оскільки вищенаведені норми передбачають обов'язкову умову своєчасності сплати, а саме внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів. Таким чином, Ужгородською ОДПІ правомірно та в межах чинного законодавства застосовано до відповідача штрафні санкції та проведено нарахування пені згідно рішення від 21 жовтня 2016 року № .

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у запереченні проти позову та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI).

Позивачем, відповідно до квитанцій за №№ 754 від 04 жовтня 2013 року, № 761 від 06 листопада 2013 року, № 776 від 13 грудня 2013 року, № 784 від 08 січня 2014 року, № 797 від 10 лютого 2014 року, № 807 від 07 березня 2014 року, № 817 від 07 квітня 2014 року, № 828 від 08 травня 2014 року, № 836 від 04 червня 2014 року, № 843 від 04 липня 2014 року, № 860 від 21 серпня 2014 року, № 872 від 12 вересня 2014 року, № 882 від 08 жовтня 2014 року, № 900 від 03 листопада 2014 року, № 921 від 19 грудня 2014 року, № 836 від 13 січня 2015 року, № 946 від 06 лютого 2015 року, № 959 від 05 березня 2015 року, № 978 від 06 квітня 2015 року, № 987 від 06 травня 2015 року, № 1002 від 05 червня 2015 року, № 1017 від 03 липня 2015 року, № 1040 від 05 серпня 2015 року, № 1053 від 02 вересня 2015 року, було сплачено 10069,68 грн. єдиного внеску на казначейський рахунок ДФС за кодом 71060000.

Після встановлення факту сплати єдиного внеску за помилково вказаним кодом на казначейський рахунок ДФС, позивач звернувся до податкової інспекції з листом від 03.11.2015 року із проханням про перерахування помилково сплачених сум єдиного соціального внеску з коду платежу 71060000 на 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб які провадять незалежну професійну діяльність.

Як вбачається із оскарженого рішення, перерахування коштів за правильним кодом платежу за заявою ФОП ОСОБА_3 здійснено Ужгородською ОДПІ тільки 09.02.2016 року.

В той же час, 21 жовтня 2016 року відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 1854,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 4501,11 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 пункту 2 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 9 частини 5 абзацу 2 Закону України № 2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до статті 9 частини 7 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

Відповідно до статті 9 частини 8 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до статті 9 частини 10 пункту 2 Закону України № 2464-VI, у разі сплати єдиного внеску готівкою - днем сплати єдиного внеску вважається день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Відповідно до статті 25 частини 10 та частини 11 пункту 2 Закону України № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Тобто законодавцем встановлений критерій для настання юридичної відповідальності за порушення - це несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску, тобто таким платником повинна була бути допущена протиправна бездіяльність і така бездіяльність повинна була бути допущенна у строки, що встановлені для сплати єдиного внеску за відповідні періоди.

Під час судового розгляду даної справи встановлено, що позивачем у строк встановлений статтею 9 Закону України № 2464- VI, здійснено сплату єдиного внеску, проте помилково зазначено код платежу, який призначений для сплати єдиного внеску.

Позивач вчасно та в повному обсязі виконав вимоги законодавства щодо плати єдиного внеску, а при виявленні помилкового направлення коштів за іншим кодом платежу вжив всіх залежних від нього заходів для перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з ЄСВ, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених частиною 11 статті 9 Закону, оскільки останні застосовуються саме у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску, а для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений Законом, платник ЄСВ не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.

А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 16 червня 2015 року (справа № 21-377а15) та 2 грудня 2015 року (справа № 826/6059/13-а).

Згідно зі ст. 244 - 2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ужгородською ОДПІ не доведено правомірності застосування штрафних санкцій та нарахування пені, тобто, не доведено правомірності рішення, що оскаржене в судовому порядку, вимоги позову щодо визнання протиправними та скасування рішення - відповідають вимогам законодавства та встановленими в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, та позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши рішення Ужгородської ОДПІ від 21 жовтня 2016 року № .

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного (місцевого) бюджету, та такими є витрати ФОП ОСОБА_3 зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (згідно платіжного доручення від 27.10.2016 року за № 1324, та дана сума підлягає стягненню з бюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області від 21 жовтня 2016 року № .

3. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті