Справа № 815/5045/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2017 року м. Київ К/800/7363/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_3 подав касаційну скаргу з пропуском строку касаційного оскарження.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, суддя Вищого адміністративного суду України встановив наявність поважних обставин, на які посилається скаржник, як на підставу пропуску строку на касаційне оскарження, та визнає причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними.

До Одеського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України, в якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 358-16 від 14.07.2016 року про відмову у визнанні громадянина Сирії ОСОБА_5 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення відносно громадянина Сирії ОСОБА_5 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_5 було залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наступного.

17.06.2015 за результатами вивчення матеріалів особової справи позивача відповідачем було складено вмотивований висновок щодо відсутності відповідно до Закону № 3671 обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань та стосовно якого встановлено, що загрози його життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо нього смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, передбачених п.п. 1, 13 ч.1 ст.1 цього Закону обставин, у тому числі тих, що вказав позивач.

Так, загальновідома наявна ситуація в Сирії не може бути розглянута як причина для набуття міжнародного захисту в нашій країні.

Згідно з п. 164 глави 5 «Керівництва з процедур і критеріїв визначення статусу біженця УВКБ ООН» особи, які вимушені покинути країну походження в результаті внутрішніх та міжнародних озброєних конфліктів звичайно не розглядаються як біженці за визначенням Конвенції 1951 року та Протоколу 1967 року про статус біженців.

Пункт 37 Керівництва визначає, що для надання статусу біженця, в першу чергу, важлива оцінка клопотання шукача, а не судження про ситуацію, яка склалася у країні походження.

Загроза життю, безпеці та свободі внаслідок загальнопоширеного насильства чи систематичного порушення прав людини не є конвенційною ознакою для визнання біженцем.

Позивач не зміг надати до управління обґрунтованих доказів загрози життю, здоров'ю або свободі у разі добровільного повернення на Батьківщину. Позивач виїхав на територію нашої країни з метою здобуття вищої освіти. Мотивами звернення за захистом вбачається бажання легалізації після закінчення строку легального перебування в нашій країні та тривалого нелегального перебування в Україні.

Позивачем до заяви про надання статусу біженця не надано жодних документів або матеріалів, що могли б бути доказом наявності умов для набуття статусу біженця, ніяких переконливих доказів про факти переслідування в країні походження, які б слугували причиною його вимушеного від'їзду до України, позивач не надав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що обгрунтоване побоювання стати жертвою переслідування є лише припущенням, яке має об'єктивні підстави, але перевірити його без ризику для життя чи особистої свободи людини майже неможливо. Тому на підставі принципу гуманізму, який закладено перш за все в основу Конвенції про статус біженців 1951 року, цей вислів слід тлумачити широко, тобто на користь того, хто звернувся за наданням статусу біженця.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Визнати причини пропуску строку касаційного оскарження поважними та поновити представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка