Справа № 336/6459/16-а(2-а/336/323/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2017 рокусправа № 336/6459/16-а(2-а/336/323/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просила:

- скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченівському районі м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року №134 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя зарахувати період проходження практики в дитячій установі в період з 01 червня 1989 року по 12 липня 1989 року для призначення ОСОБА_1 пенсії по вислузі років у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначити пенсію починаючи з 05 жовтня 2016 року і забезпечити її виплату.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовити повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 05 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Рішенням від 10 жовтня 2016 року №134 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років, з огляду на відсутність необхідного спеціального стажу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у даних позивачем документах не зазначено, чи проходила практику позивач, якщо так, то в якому саме закладі і на якій саме посаді. Зазначено лише, що є наказ про організацію та проведення літньої педагогічної практики, що не підтверджує самого факту роботу в цей період на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови погоджується з висновком суду першої інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців. При цьому особи, які народились по 30.06.1966 року, право на призначення пенсії за вислугу років мають після досягнення віку 50 років та за умови наявності необхідної вислуги років. Право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, які набули спеціального стажу станом на 01.04.2015 року - не менше ніж 25 років або станом на 01.01.2016 року - не менше, ніж 25 років 6 місяців.

Постановою Кабінету міністрів України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали зокрема вихователями у дошкільних навчальних закладах.

Згідно із статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вбачається з матеріалів вправи, в період з 01.09.1988 року по 05.06.1990 року позивач навчалась в Запорізькому міському педагогічному училищі №2 (дошкільне виховання, денна форма), що підтверджується архівною довідкою №315 від 29.09.2016 року (а.с.12).

З архівної довідки №264 від 22.08.2016 року вбачається, що Запорізьким міським педагогічним училищем №2 було видано наказ про організацію проведення літньої педагогічної практики на дошкільному відділенні згідно навчального плану №121 від 16.05.1989 року. Літня педпрактика проводилася у період з 01.06.1989 року по 12.07.1989 року, що зазначено в архівній довідці №315 від 29.09.2016 року (а.с.11,12).

Зазначені документи свідчать про те, що позивач навчалась в Запорізькому міському педагогічному училищі №2 та в училищі у період з 01.06.1989 року по 12.07.1989 року організовано проведення літньої педагогічної практики. Проте, зазначені документи не містять відомостей щодо перебування позивача у період з 01.06.1989 року по 12.07.1989 року на педпрактиці, а саме знаходження позивача повний робочий день у відповідному закладі та на відповідній посаді вихователя.

Враховуючи те, що позивачем не надано до пенсійного органу документів, які б підтверджували перебування позивача у період з 01.06.1989 року по 12.07.1989 року на педпрактиці, а саме знаходження позивача повний робочий день у відповідному закладі та на відповідній посаді вихователя, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача підтавав для зарахування позивачу цього періоду до спеціального стажу роботи.

Слід зазначити про безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального права не зобовязав відповідача зарахувати позивачу весь період її навчання у Запорізькому міському педагогічному училищі №2 до спеціального стажу роботи за вислугу років, оскільки звертаючись до суду з цим позовом позивач ставить вимогу щодо зарахування до спеціального стажу лише період проходження практики, а не період навчання. У відповідності до вимог частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник