Справа № 206/7110/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/7110/16-а
Провадження № 2-а/206/11/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпрі в якому просить,визнати протиправними дії та рішення відповідача від 08.12.2016 року про відмову їй у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за №1789-ХІІ від 05.11.1991 року із змінами у редакції Закону за №2663-ІІ від 12.07.2001 року на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 02.12.2016 року №18-273, зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпрі перерахувати та виплатити їй пенсію за вислугу років обчислену відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області за №18-273 від 02.12.2016 року у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати з доплатами, передбаченими чинним законодавством, яка вказана у довідці без обмежень максимального розміру пенсій з 01 січня 2016 року.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що з листопада 2000 року їй було призначено пенсію за вислугою років. 05.12.2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, з урахуванням розміру її заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області із розрахунку 90% від середнього заробітку, без обмеження виплати пенсії максимальним розміром. На що відповідач надав їй витяг з протоколу №115 від 08.12.2016 року, яким відмовив в перерахунку пенсії за вислугу років, мотивуючи тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України"Про державну службу";Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «;Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, таку відмову відповідача протиправною, оскільки відповідно до вимог закону вона має право на перерахунок пенсії.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з аналогічних підстав викладених в письмових запереченнях (а.с.19-23).

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 22.11.2000 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

05.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою про перерахунок пенсії, оскільки відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 з 01 грудня 2015 року працівникам прокуратури підвищено заробітну плату, що є підставою для перерахунку пенсії. Також ОСОБА_1 додатково надала довідку прокуратури Дніпропетровської області № 18-273 вих.16 від 02.12.2016 про заробітну плату.

Згідно з витягом з протоколу відповідача № 115 від 08 грудня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015, у зв'язку з неприйняттям до 01 червня 2015 року закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах, з 01 червня 2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, у зв'язку з чим раніше призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що у відповідності до ч.18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», при цьому жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Також суд зазначає, що з набранням чинності 15 липня 2015 року Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 втратили чинність положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був їй гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

З 15 грудня 2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Конституційний Суд України у п. 2.1 Рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення, в тому числі, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права.

Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Суд також звертає увагу, що за змістом рішення «Великода проти України» від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із зміною місячного заробітку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 158-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С. В. Зайченко