Справа № 806/1147/16
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
Справа № 806/1147/16
провадження № 2-а/0285/9/17
17.03.2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючого-судді Помогаєва А.В.
за участю секретаря Ковальової З.С.
представника позивача Гамми В.О., представника відповідача Панасюка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2016 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вищезазначеним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КАС України справа розглядалась в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року справу передано за підсудністю до Новоград-Волинського міськрайонного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КАС України усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.
Оскільки КАС України не встановлено вимоги щодо обов`язкового колегіального розгляду справ місцевим судом загальної юрисдикції, як адміністративним судом, а також з урахуванням відсутності на момент надходження справи в суді необхідної кількості суддів для утворення колегії, дана справа розглянута суддею одноособово.
Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 62) та заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 104), просив наступне:
- Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду питання виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому 2 групи інвалідності з 28.10.2013 р. внаслідок травм, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
- Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення позивачу, як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499 та виплатити її в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму на момент виплати у відповідності з ч. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ.
- Стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
- Зобов`язати відповідача провести індексацію одноразової грошової допомоги з 18.01.2016 р. до моменту виплати всієї передбаченої законом суми та надати розрахунок проведеної індексації.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час виконання військового обов`язку в країнах де велись бойові дії, він отримав вогнепальні поранення різної складності, у зв`язку з якими з 28.10.2013 р. йому було встановлено 2 групу інвалідності. 18.11.2015 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей». На заяву надійшла відповідь про те, що вона не підлягає розгляду, оскільки право отримання допомоги не поширюється на осіб, звільнених із Збройних Сил України в період до 01.01.2007 року. Позивач вважає таку відмову протиправною.
Представник позивача у судовому засіданні просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди. Решту позовних вимог підтримав. Клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду судом задоволено.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не має права на компенсаційну виплату, оскільки звільнений з військової служби до 2007 року. Крім того, вважає, що вирішення питання спірної виплати належить до дискреційних повноважень відповідача, втручання у які не відповідає завданням адміністративного судочинства.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 31.03.1988 року по 28.05.1988 року на території Республіки Афганістан, де в той час велись бойові дії та приймав участь у бойових діях в складі військової частини пп НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квітку.
Відповідно до Витягу з проколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2429 від 09.10.2013 р. встановлено множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої ноги, правої руки у ОСОБА_1 , які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. (а.с. 11)
Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 28.10.2013 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. (а.с.10)
Згідно листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.11.2015 року за № СЗ7679 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки редакція ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги, на заявника не поширюється (звільнений до 1 січня 2007 року), підстав для розгляду поданих документів не вбачається. (а.с.37)
Вищезазначений лист адресований ІНФОРМАЦІЯ_3 має позначку вхідної реєстрації 27.01.2016 року.
Згідно пояснень представника позивача копія зазначеного листа була направлена на адресу ОСОБА_1 через Новоград-Волинсько-Червоноармійський районний військкомат. Дату отримання позивачем такого повідомлення встановити неможливо, оскільки будь-яких доказів цього факту сторонами не надано
З урахуванням необхідного часу на поштове пересилання кореспонденції, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано до суду в межах встановленого ст. 99 КАС України строку.
Крім того, суд бере до уваги, що згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Згідно частини 1 статті 16 зазначеного Закону України, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 : встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Матеріалами справи підтверджено, що поранення та захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби.
Отже, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача про те, що нова редакція (з 1 січня 2007 року) Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюється на позивача, - є безпідставними.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, на отримання якої претендує позивач, визначено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.
На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги порядок призначення такої допомоги був також врегульований наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 р. "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530), зареєстрований у Міністерстві юстиції 20.10.2014року за №1294/26071.
Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.
Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п. 4.10 Наказу № 530).
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до третьої особи в межах визначеного Законом трирічного терміну із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому саме 2 групи інвалідності з 26.02.2016 року.
Однак, всупереч зазначеним нормам, Департамент фінансів Міністерства оборони України протиправно повернув документи позивача без розгляду. (а.с. 37)
Таким чином, позивачу фактично відмовлено у призначенні грошової допомоги і він позбавлений можливості отримати спірну виплату в позасудовому порядку.
Щодо втручання суду у дискреційні повноваження органу державної влади, на що в своїх запереченнях посилається відповідач, суд зазначає наступне.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тож, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має повне право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.
При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає допомогу у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідач зобов`язаний прийняти таке рішення.
Разом з тим, вимога позивача про виплату грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму на момент виплати, є безпідставною, оскільки законодавство пов`язує право на виплату саме з моментом встановлення інвалідності. Чинна редакція ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлює виплату 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року. На час виникнення у позивача права на виплату нормативне посилання на таку дату було відсутнє.
Отже, для розрахунку виплати має бути застосований саме прожитковий мінімум, встановлений на момент встановлення інвалідності - 28.10.2013 року.
У задоволенні позову в частині зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги та виплатити її в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму на момент виплати, суд відмовляє.
Щодо позовних вимог про індексацію спірної грошової допомоги суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.
Оскільки спірна грошова допомога є соціальною виплатою, що має разовий характер, вимога позивача про зобов`язання відповідача провести індексацію одноразової грошової допомоги з 18.01.2016 р. до моменту виплати всієї передбаченої законом суми та надати розрахунок проведеної індексації, - не ґрунтується на Законі та не підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.
Відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.07.2016 р. ОСОБА_1 витратив на правову допомогу 5000 грн. (а.с.38, 64)
Витрати на нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 250 грн. не відносяться до судових витрат та не підлягають відшкодуванню.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 159, 160, 161, 163 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності внаслідок травм пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на момент встановлення інвалідності - 28.10.2013 р.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 22.03.2017 року.

Суддя А.В. Помогаєв