Справа № 820/596/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 березня 2017 р. Справа № 820/596/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко А.Д.

за участі:

першого представника позивача - Орлова О.О.,

другого представника позивача - Погребкової М.Г.,

представника відповідача - Стріжкова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Будівельник" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Будівельник", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати рішення суб'єкта владних повноважень - відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, викладене у вигляді наказу № 257 від 03.02.2017 року, яким продовжено строки проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ "Будівельник" з 06.02.2017 року на 5 робочих днів, протиправним та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 257 від 03.02.2017 року про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ "Будівельник" (податковий номер 23319496) є необґрунтованим, безпідставним, прийнятим всупереч вимогам чинного податкового законодавства, та підлягає скасуванню.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов. В яких зазначено, що наказ винесений на підстави та у спосіб передбачений нормами податкового законодавства України, отже просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві, просили суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 11.01.2017 року №30 призначено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Будівельник", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки. Тривалість перевірки відповідно до вказаного наказу визначена протягом 10 робочих днів з 23.01.2017 до 03.02.2017 рр.

На підставі наказу №257 від 03.02.2017 року Головним управління Державної фіскальної служби у Харківській області продовжено строк проведення документальної планової виїзної перевірки з 06.02.2017 року на 5 робочих днів, у зв'язку із значним документообігом Приватного акціонерного товариства "Будівельник" за перевіряємий період.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 17.02.2017 року №247/20-40-14-02-07/23319496 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Будівельник" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року».

Перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства України та на підставі висновків акту перевірки винесено податкові повідомлення - рішення №, № , № від 03 березня 2017 року.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач вважає протиправним саме наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №257 від 03.02.2017 року, яким продовжено строк проведення документальної планової виїзної перевірки з 06.02.2017 року на 5 робочих днів та просить його скасувати, саме вказане рішення суб'єкта владних повноважень є предметом позову у даній справі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з положеннями п.7.77 ст. 77 Податкового кодексу України строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

З огляду на вказані приписи законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач має право на продовження строку проведення перевірки за рішенням керівника контролюючого органу.

Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 24.12.2010 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією ВСУ, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перевірки було складено акт №247/20-40-14-02-07/23319496 від 17.02.2017 року та податкові повідомлення-рішення №, №, № від 03 березня 2017. Вказане свідчить про те, що оскаржуваний наказ №257 від 03.02.2017 року був реалізований, а отже вичерпав свою дію виконанням, у зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності оскаржуваного наказу та неправомірності дій контролюючого органу щодо його прийняття.

Натомість, відповідач - суб'єкт владних повноважень, довів правовірність та обґрунтованість винесення спірного наказу про продовження строку проведення документальної планової перевірки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.

З огляду на те, що контролюючий орган наділений повноваженнями щодо прийняття наказу про продовження строку проведення перевірки, контролюючим органом вже проведено перевірку позивача на підставі оскаржуваного наказу та позивачем не надано доказів порушення його прав діями контролюючого органу, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ "Будівельник", та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Будівельник" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 24 березня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.