Справа № 697/246/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/246/17 Головуючий у 1-й інстанції: Хорошун О.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2017 року у справі за позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. по винесенню постанов про поновлення вчинення виконавчих дій і про накладення штрафу від 24.01.2017 року неправомірними та скасувати постанови про поновлення вчинення виконавчих дій і про накладення штрафу ВП № 48122253 від 24.01.2017року.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист № 2697/18/15-а від 10.07.2015, виданий Канівським районним судом Черкаської області, про зобов'язання УПФУв м. Каневі та Канівському районі Черкаської області здійснити, починаючи з 24.06.2014 року до 15.08.2014 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2 групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, ч. 4 ст. 76 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 766-12 з урахуванням ч.1 ст. 28 ЗУ» Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат.

14.05.2015 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику запропоновано добровільно виконати судове рішення в 7-денний термін.

23.07.2015 на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист боржника про те, що на виконання вказаного виконавчого листа перерахунок пенсії проведено та нараховано доплату у сумі 8751,67 грн., виплата вищезазначених сум не здійснена у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань на вказані цілі.

07.08.2015 державним виконавцем направлено до Канівського міськрайонного суду Черкаської області подання про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом винесення рішення про стягнення коштів в сумі 8751,67 грн. на користь стягувача або іншого рішення на розгляд суду та винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду справи по суті.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2015 по справі № 697/18/15-а у задоволенні заяви про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.

27.10.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав передбачених п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2016 у справі № 711/10911/15-а вказану постанову державного виконавця скасовано.

На виконання вказаного судового рішення державним виконавцем постановою 18.07.2016 відновлено виконавче провадження ВП № 48122253.

08.08.2016 на адресу відділу від адвоката стягувача надійшли оригінали виконавчих листів № 2697/18/15-а від 10.07.2015, виданих Канівським міськрайонним судом. Вказані виконавчі листи долучено до матеріалів виконавчих проваджень.

16.08.2016 та 18.08.2016 повторно на адресу відділу примусового виконання рішень надійшли листи Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області, в яких боржник повідомив про часткове виконання судового рішення шляхом проведення перерахунку пенсії та зазначив про те, що виплату пенсії провести неможливо у зв'язку з відсутністю фінансування.

23.08.2016 на адресу боржника направлено запит державного виконавця, яким зобов'язано боржника виконати рішення суду, про що надати підтверджуючі документи.

12.09.2016 боржник знову повідомив орган державної виконавчої служби про часткове виконання рішення суду.

07.11.2016 державний виконавець звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду № 2-а-697/8/2015.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 22.11.2016 у справі № 697/18/15-а в задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

24.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про поновлення виконавчих дій ВП № 48122253 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а/697/8/2015, виданого Канівським міськрайонний судом Черкаської області 10.07.2015 року та постанову про накладення штрафу на Канівське УПФУ в м. Каневі та Канівському районі Черкаської області в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Вважаючи вказані постанови державного виконавця протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення прийняті державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Щодо правомірності винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про поновлення вчинення виконавчих дій ВП № 48122253 від 24.01.2017 року, колегія суддів виходить такого.

У запереченнях на адміністративний позов державний виконавець вказує, що виконавче провадження було зупинене постановою від 07.08.2015 у зв'язку зі зверненням до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Таке право державного виконавця було передбачене п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, чинного на час зупинення провадження, яким передбачено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Станом на час винесення постанови про поновлення виконавчого провадження від 27.01.2017 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (далі по тексту - Закон N 1404-VIII).

Положеннями ст. 35 цього Закону передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках до закінчення строку дії обставин, які спричинили зупинення провадження.

В оскаржуваній постанові про поновлення виконавчого провадження від 27.01.2017 державний виконавець посилається на те, що відпали обставини, які були підставою для його зупинення (постанова від 07.08.2015), а саме - судом розглянуто звернення про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи таке подання державного виконавця було розглянуто судом 16.10.2015.

Після цього постановою державного виконавця виконавчий лист було повернуто стягувачу, а після скасування такої постанови в судовому порядку постановою від 18.07.2016 виконавче провадження було поновлене.

Докази подальшого зупинення виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, а тому у державного виконавця не було підстав для поновлення вже відновленого провадження.

З огляду на викладене, вказана постанова підлягає скасуванню.

Перевіряючи наявність підстав для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлено ст. 63 Закону N 1404-VIII.

Частиною 2 цієї статті Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 75 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Судом встановлено, що позивачем виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: згідно рішення боржник здійснив перерахунок пенсії, проте, виплата пенсії не здійснена у зв'язку з відсутністю коштів, оскільки вони не є власністю божника та не знаходяться на його рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Оскільки у позивача були поважні причини невиконання судового рішення, то постанова ДВС про накладення штрафу є передчасною.

Наведену правову позицію відображено у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 року по справі № 21-66а15, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови - про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41,160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. по винесенню постанов про поновлення вчинення виконавчих дій та про накладення штрафу від 24.01.2017 року неправомірними

Скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про поновлення вчинення виконавчих дій та про накладення штрафу ВП № 48122253 від 24.01.2017року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 23.03.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.