Справа № 630/97/17
Суддя: Малихін О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/97/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря судового засідання Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з ОД УПД ГУНП України в Харківській області Устименка Андрія Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного провадження, в якому просить скасувати постанову серії ПС 2 № 223500 від 10 лютого 2017 року у зв'язку з порушенням процедури розгляду справи, відсутності складу правопорушення та його провини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що 10 лютого 2017 pоку він працював водієм на автобусному маршруті, який обслуговується Приватним підприємством «С-АУРУМ», та керував автобусом марки РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, на вул. Карачівське шосе. Він був зупинений інспектором Устименком А.В., який після перевірки документів склав у відношенні нього постанову ПС2 № 223500 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, нібито за керування автобусом для перевезення пасажирів, який переобладнаний та має 20 місць замість 18 місць по тимчасовому реєстраційному талону. Але з даною постановою він не згоден, оскільки за сертифікатом відповідності на автобус марки РУТА 20 передбачено саме 20 місць. Напевно під час переоформлення 24 листопада 2016 року автобусу відомості про з сертифікату заводу-виробника були помилково внесені до реєстраційних документів. Тому його провини у вчиненому правопорушенні взагалі немає. До того ж, на думку позивача, відповідач не мав права проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення без складання протоколу та на місці зупинки, що суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але завчасно направив до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

В судове засідання старший інспектор з ОД УПД ГУНП України в Харківській області Устименко А.В. не з'явився, хоча був у встановленому порядку викликаний судовою повісткою.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

10 лютого 2017 року старшим інспектором з ОД УПД ГУНП України в Харківській області Устименком А.В. було складено постанову ПС2 № 223500 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, за якою на нього накладено штраф у розмірі 680,00 грн. В постанові вказано, що ОСОБА_1 10 лютого 2017 року о 13-40 год. в м. Харків на вул. Карачівське шосе, 62 керував автобусом РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів та знаходився на маршруті, та який переобладнаний з порушенням встановлених стандартів, зокрема, в салоні встановлено 20 місць замість 18 згідно з тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_3, що є порушенням п. 31.3 «а» ПДР України.

Постанову ПС2 № 223500 складено за адресою: м. Харків, вул. Карачівське шосе, 62, що співпадає з місцем вчинення правопорушення.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданим Територіальним сервісним центром 6341 РЦС МВС в Харківській області, копію якого надав позивач разом з позовною заявою, право власності на автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, зареєстровано 24 листопада 2016 року на ім'я ОСОБА_3 Кількість сидячих місць в автобусі, включаючи місце водія, в свідоцтві зазначена як 18.

Згідно з тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_3, виданим 02 грудня 2016 року Територіальним сервісним центром 6342 РЦС МВС в Харківській області, право користування автобусом РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, в якому 18 сидячих місць, включаючи місце водія, закріплено за ПП «С-АУРУМ», директором якого є ОСОБА_3 Наказом директора ПП «С-АУРУМ» автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, закріплений за водієм ОСОБА_1, який є позивачем в даній справі.

На вимогу суду Регіональним сервісним центром МВС в Харківській області були надані документи, на підставі яких була проведена 24 листопада 2016 року реєстрація транспортного засобу на ім'я власника ОСОБА_3 Так, з договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6341/2016/207994 від 24 листопада 2016 року вбачається, що автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, був придбаний ОСОБА_3 у попереднього власника, гр. ОСОБА_4, якій цей автобус належав на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2. Кількість сидячих місць в автобусі, включаючи місце водія, в свідоцтві на ім'я ОСОБА_4, зазначена як 18.

В поданій до Територіального сервісного центру 6341 РЦС МВС в Харківській області заяві від 24 листопада 2016 року ОСОБА_3 просить провести реєстрацію на її ім'я транспортного засобу - автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, в якому в наявності 18 сидячих місць. Правильність внесеної до заяви інформації про транспортний засіб ОСОБА_3 засвідчила власним підписом.

З іншого документу - звіту № 1046 від 24 листопада 2016 року про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, виконаної на замовлення ОСОБА_4, вбачається, що автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, на дату оцінки знаходився в технічно не справному стані, так як потребував заміни двигуна, КПП, шести шин, ремонту ходової, електричної гальмової частин, а також мав ознаки попереднього ремонту кузовних елементів.

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану № 00083-07494-16 від 21 грудня 2016 року, виданого ПАТ «ДІАМАНТ» (з іноземними інвестиціями), автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, визнаний технічно справним.

Аналізуючи наведенні вище докази, суд приходить до висновку, що після набуття Приватним підприємством «С-АУРУМ» права володіння і користування автобусом РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, ним були проведені ремонтні роботи по відновленню технічного стану транспортного засобу, під час яких була збільшена кількість сидячих місць з 18 до 20, тобто здійснено його переобладнання.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про Дорожній рух» переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Відповідно до п.п. 8, 37 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників і документів, що посвідчують їх особу, а також підтверджують правомірність придбання, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів; державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху

Відповідно до п. п. 31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що 10 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автобус РУТА 20, державний номер НОМЕР_1, який мав переобладнання. Однак позивачем не надані належні докази, які б підтверджували, що виконані в автобусі переобладнання відповідають вимогам стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, та, відповідно, спростовували обставини адміністративного правопорушення, за яке постановою відповідача ПС2 № 223500 від 10 лютого 2017 року на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач ОСОБА_1 наголошував на тому, що відповідач не мав права проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки, а повинен був зробити це, тобто винести постанову, за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Але з такими доводами позивача суд не погоджується. Так, згідно з рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині свого рішення Конституційний суд України вказав, що у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Таким чином, в цій справі Конституційним судом України зроблений висновок про відмінність справ про адміністративні правопорушення, які можуть бути розглянуті уповноваженим законом органом безпосередньо на місці вчинення правопорушення або за місцем знаходження цього органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції, яка є чинною станом на 10 лютого 2017 року, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача - старшого інспектора з ОД УПД ГУНП України в Харківській області Устименка А.В., щодо винесення 10 лютого 2017 року постанови ПС2 № 223500 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, і розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, вчинені з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не суперечать висновкам, викладеним в рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, тобто керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, обладнання, якого не відповідає вимогам стандартів і правил дорожнього руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6-14, 71, 128, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Люботинський міський суд Харківської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.О. Малихін