Справа № 311/3682/16-а (2-а/311/9/2017)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2017 рокусправа № 311/3682/16-а (2-а/311/9/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача №171599 від 11 жовтня 2016 року про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці з 19 вересня 2016 року без зарахування до стажу часу навчання, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 6 міс. та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 80% від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половину періоду навчання в Національній юридичній академії України ім.Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року - 2 роки 6 міс.; зобов'язати відповідача управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на підставі положень ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (зі змінами , внесеними до частини п'ятої цієї статті Законом України від 23 грудня 2010 року №2856-VI) та ч.3, 5 ст.141 цього ж Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII (до внесення змін до ст.141 цього Закону, який набрав чинності 28 березня 2015 року), з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 призначити та виплачувати з 19 вересня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження його граничного розміру, виходячи з довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області від 15 вересня 2016 року №08.03/908 про розмір щомісячної суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає 21 750 грн., зі здійсненням перерахунку з врахуванням вже отриманих з 19 вересня 2016 року грошових сум.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області № 171599 від 11 жовтня 2016 року про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року без зарахування до стажу часу навчання, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 6 міс. та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 80% від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області зарахувати до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половину періоду навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року 2 роки 6 міс.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на підставі положень ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (зі змінами, внесеними до частини п'ятої цієї статті законом України від 23 грудня 2010 року №2856-VI) та ч.3, 5 ст.141 цього ж Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- VIII (до внесення змін до ст.141 цього Закону, який набрав чинності 28 березня 2015 року), з рахуванням рішень Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 - призначити та виплачувати з 19 вересня 2016 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження його граничного розміру, виходячи з довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області від 15 вересня 2016 року № 08.03/908 про розмір щомісячної суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає - 21750 грн., зі здійсненням перерахунку з врахуванням вже отриманих ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року грошових сум.

Не погодившись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Указом Президента України № 551/2000 від 30 березня 2000 року позивача було призначено на посаду судді Василівського районного суду Запорізької області у межах п'ятирічного строку.

Постановою Верховної ради України № 2534-IV від 07 квітня 2005 року позивача було обрано на вказану посаду безстроково.

Указом Президента України № 237/2009 від 13 квітня 2009 року позивача було переведено на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області.

11 липня 2016 року, до Вищої ради юстиції та до Верховної ради України позивачем було подано заяву про відставку.

04 серпня 2016 року, за результатами розгляду заяви позивача про відставку з доданими до неї матеріалами, Вищою радою юстиції прийнято рішення № 1819/0/15-16 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Михайлівського районного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №15-15-VIII «Про звільнення суддів», позивача звільнено з посади судді, а наказом від 14 вересня 2016 року відраховано зі штату суду у зв'язку зі звільненням з посади судді у відставку.

19 вересня 2016 року, позивач звернувся до Василівського УПФ з питання призначення довічного грошового утримання.

З 16.09.2016 року позивачу було призначено довічне грошове утримання, відповідно до Закону України «Про статус суддів» у розмірі 80% суддівської винагороди з врахуванням страхового стажу: 27 років 8 місяців 25 днів, в тому числі:

- 16 років 5 місяців - роботи на посаді судді,

- 2 роки 7 місяців 18 днів - роботи на посаді слідчого,

- 1 рік 22 дні - роботи на посаді прокурора,

- 2 роки 26 днів - військової служби, які разом складають - 22 роки 01 місяць 27

днів.

Розрахунок довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди та без урахування половини навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі є предметом спору у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності прийнятого відповідачем рішення та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону №2453-VI (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-VI (в редакції, від 07.07.2010) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Відтак, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті в Національній юридичній академії України ім.Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року - 2 роки 5 міс., з урахування врахованого відповідачем суддівського стажу 22 роки 1 місяць та 27 днів, що у загальному складає - 24 років 6 місяців та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% заробітної плати судді, з урахуванням збільшення на два відсотки заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, що також не було застосовано відповідачем під здійснення розрахунку.

На правильність правових висновків суду вказує і чинна на сьогодні норма пп.«з» п.33 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» на підставі якої п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, проте невірно зазначив строк навчання, який підлягає врахуванню до стажу, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 р.- змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача №171599 від 11 жовтня 2016 року про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року без зарахування до стажу часу навчання, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 5 міс. та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 80% від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області зарахувати до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половину періоду навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року - 2 роки 5 міс.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим