Справа № 2-а-92/11
Суддя: Баренко С. Г.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Житомирський районний суд Житомирської області
Справа 2а-92/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2011 року
Житомирський районний суд Житомирської області
у складі головуючої - судді Баренко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В., відповідача, представників позивача,
встановив:
Військова частина звернулася до суду із наведеним позовом та зазначила, що відповідач під час проходження служби займав посаду начальника продовольчого складу строкового зберігання(2004 -2006 роки). А також з 4.11.2004 на час відпустки начальника речового складу (35діб) тимчасово виконував обовязки останнього.15.12.2004 комісією військової частини була виявлена нестача речового майна в розмірі 38 277 грн. З цієї суми відповідач добровільно відшкодував лише 1525 грн. 61 грн.
В судовому засіданні представники позивача вимоги військової частини підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав та пояснив, що за час проходження служби, за наказом командира частини, він тимчасово виконував обовязки начальника речового складу ОСОБА_2 . Проте останній за актом прийому передачі наявне в складі речове майно відповідачу не передавав. Позивач також комісійно, за участю відповідача та ОСОБА_2 , не перевірив залишки речового майна та не передав відповідачеві на зберігання. Накази позивача, за яким його було зобовязано виплатити нестачу по речовому складу, відповідач оскаржив в судовому порядку,які судами були визнані незаконними та скасовані. Вважає позов безпідставним.
Беручи до уваги пояснення учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановленні обставини, які виникають з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення.
У подальшому ці обставини перевірялися військовою прокуратурою Житомирського гарнізону та було виявлено, що відповідач під час виконання обовязків начальника речового складу не здавав приміщення складу під охорону наряду військової частини, проте постановою прокурора від 10.02.2005 по даному факту в порушенні кримінальної справи стосовно відповідача відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину. Прокуратурою також було встановлено, що проникнути до складу ДЗ речового та продовольчого майна можливо шляхом розхитування вхідних дверей складу без будь яких додаткових зусиль, однак осіб, які безпосередньо проникали до складу та викрадали речове майно не було встановлено та матеріали стосовно цих обставин були частково закрито. (а.с.15-16). Належних доказів того, що саме відповідача визнано винним у розкраданні спірного о майна військова частина суду не надала.
Порушена щодо відповідача кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.425 КК України постановою військового місцевого суду Житомирського гарнізону від 19.04.2005 провадженням закрита зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу. Судом було встановлено, що нестача по речовому складу становить 31 421 грн.05 коп., а по продовольчому складу -2114 грн.05 коп., однак питання про відшкодування цієї шкоди саме з ОСОБА_1 не було вирішено у законній спосіб.(а.с.18-19).
Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 4.05.2007, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2009 наказ позивача № 321 від 28.12. 2006 про відновлення дії наказів командира військової частини від 14.05.2005 і 23.06.2005 із змінами згідно наказу № 311 від 25.11.2006 про стягнення з відповідача суми виявленої нестачі речового та продовольчого майна визнано незаконним та скасовано з причин того, що вина відповідача у вчиненні злочину не встановлена, як не встановлено причини, розмір шкоди та винних осіб по факту виявлення розкрадання речового майна на складі позивача. (а.с46-52).
З огляду на наведене та ураховуючи вимоги ч.1 ст.72 КАС України, суд дійшов висновку, що винуватість відповідача у заподіянні військової частині матеріальних збитків на речовому складі не встановлена. Фактами, з якими матеріальний закон повязує настання відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.
Аналіз Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 та наказу МО України № 165 від 21.06.1994 свідчить, про обов`язковість встановлення винних в цьому осіб, проте, у разі коли матеріальні та грошові засоби втрачені внаслідок розкрадання, а винні у цьому особи, що підлягають притягненню, як відповідачі. не встановлені, стягнення визнається безнадійним. Адже відсутність вини відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову.
Керуючись: ст. 19 Конституцією України, Положенням Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, ст. ст. 2, 10, 11, 18, 19, 70, 71, 86, 94, 99, 104-106,160,161, 162, 163 КАС України, суд, -
постановив:
Постанова набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається через Житомирський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.
Суддя: