Справа № 592/11901/16-а
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/71/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і свої вимоги мотивує тим, що у період з 07.07.2014 р. по 28.07.2014 р. на підставі наказу керівника АТЦ при СБУ він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, м. Красний Лиман і є учасником бойових дій, у звязку з чим має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. При нарахуванні йому грошової допомоги у 2016 році на картку перераховано тільки 920 грн., про факт надходження цієї грошової суми він довідався наприкінці листопада 2016 року та з даного приводу виник спір з приводу перерахування та виплати недоплаченої суми грошових коштів. Вказує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 травня 2016 року мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність становить 1130 грн., вважає, що повинен був отримати у 2016 році 5650 грн. разової грошової допомоги, але отримав 920 грн., недолата за 2016 рік складає 4730 грн. Зазначає, що для визначення розміру разової грошової учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосуванню не Постанова Кабінету Міністрів № 141 від 02.03.2016 р., якою було установлено, що у 2016 р. виплата разової грошової допомоги до 5 травня передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., а ч. 5 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, який має вищу юридичну силу. Просив суд зобовязати Департамент соціального захисту населення здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 4730 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги за наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, що позивач є учасником бойових дій, у травні 2016 року йому виплачена разова грошова допомога до 5 травня у 2016 році, у грудні 2016 року вона звернулася до відповідача з адвокатським запитом про виплату різниці між належною позивачу сплати сумою разової грошової допомоги, проте відповідачем було відмовлено.

Представник відповідача - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у судове засідання не зявився, надано заперечення на позовну заяву, згідно яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» виплата щорічної разової грошової допомоги була здійснена позивачу у розмірі 920 грн. Розмір разової щорічної допомоги у 2016 році для учасників бойових дій визначений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Вказана постанова є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку. Додатком № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» Міністерству соціальної політики України, як головному розпоряднику коштів, затверджено бюджетні призначення по виплаті щорічної разової грошової допомоги. Як наслідок, зазначені суми доведені до розпорядника коштів на регіональному рівні, який з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228 (зі змінами) затвердив кошториси для управління тому департамент має право та можливість перераховувати допомогу лише в тих розмірах, які доведені йому розпорядниками коштів вищого рівня отже Департамент не має можливості перерахувати позивачу допомогу в розмірі, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», так як такі кошти не передбачені у місцевому і державному бюджетах та не виділені Департаменту.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 07.05.2015 р. (а.с. 6), користується пільгами, встановленим для ветеранів війни учасників бойових дій.

Як вбачається з виписки ПАТ КБ «Приват банк» від 08.12.2016 р. по картковому рахунку № 675426, ОСОБА_2 04.05.2016 р. нарахована соціальна допомога у розмірі 920 грн. (а.с. 19).

Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради на адвокатський запит ОСОБА_1 з питання виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій ОСОБА_2 листом від 27.12.2016 р. № 12.01-33/2162 повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» виплата разової грошової допомоги ОСОБА_2 здійснена у розмірі 920 грн. (платіжне доручення 28.04.2016 № 5459) (а.с. 27).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р.) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вищенаведені положення Закону від 28.12.2014 р. № 79-VIII не були визнані неконституційними та є чинними.

У межах реалізації наданих повноважень Кабінетом Міністрів України 02.03.2016 р. було прийнято Постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» (далі Постанова КМУ). Вказаною Постановою КМУ з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012 р. у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Крім того, у рішенні від 03.06.2014 р. по справі за заявою «ОСОБА_3 проти України» (заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини констатував, що положення Протоколу № 1 до Конвенції не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню. З огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Європейський суд з прав людини вказав, що Суд не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Позивач про порушення його права дізнався у листопаді 2016 р., що зазначає у позові, а тому в даному випадку суд приходить до висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України.

З огляду на встановлені факти, беручи до уваги наведені норми права та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Субєкт владних повноважень Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради здійснюючи виплату позивачу допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

За наведених обставин адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 72, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 про зобовязання Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум в сумі 4730 гривень 00 копійок залишити без задоволення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Косолап