Справа № 686/22299/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/22299/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

21 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобов'язання відповідача поновити позивачу з 01.07.2015 року право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 17.02.2005 звільнився з органів внутрішніх справ України у зв'язку з виходом на пенсію.

На підставі довідки управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області отримав право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з положеннями ст. 22 Закону України "Про міліцію". Вказаною пільгою ОСОБА_2 та члени його сім'ї користувались до 01.07.2015.

21 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з заявою про поновлення пільги на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з положеннями ст. 22 ЗУ "Про міліцію".

Листом № 6411 від 27.09.2016 управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повідомило позивача про те, що у зв'язку з прийняттям Закону України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" Кабінет Міністрів України постановою від 04.06.2015 № 389 затвердив "Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного доходу сім'ї", який набрав чинності з 01.07.2015 позивач втратив право на пільги на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з положеннями ст. 22 ЗУ "Про міліцію". Крім того, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 не скасовувались та неконституційними не визнавались, позивач втратив право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з положеннями ст. 22 ЗУ "Про міліцію"

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 22 Закону України "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 22 Закону України "Про міліцію" (в ред., чинній на час призначення позивачу пільги) працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у Законі України "Про міліцію" у статті 22 частину сьому доповнено словами "за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР ) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до абз. 1, 2 ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Водночас, пунктом 12 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII ч. 6, 7 ст. 22 Закону України "Про міліцію" викладено у такій редакції: "За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 1 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII ч. 7 ст. 22 Закону України "Про міліцію" викладено у такій редакції: "Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Так, на час виникнення спірних правовідносин по суті заявлених позовних вимог вказані вище положення Закону Конституційним Судом України не конституційним не визнавався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 затверджено "Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї", який набрав чинності з 01.07.2015 року, та встановлено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що питання отримання 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива врегульовано Законом України "Про міліцію" зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 про "Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї" (далі - Порядок № 389).

Пунктом 1 Порядку № 389 встановлено, що цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Відповідно до п.п. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Водночас, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень.

Так, колегія суддів зазначає, що з 01 липня 2015 року податкова соціальна пільга застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень у 2015 році, та 1930 гривень у 2016 році.

Відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію" з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Проте, 23 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" № 900-VIII (далі - Закон України № 900-VIII).

Відповідно до п. 3 Закону України № 900-VIII пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами другим і третім такого змісту: "За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 не надав управлінню праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради довідки про свої доходи та доходи членів сім'ї за шість місяців, що передують місяцю звернення, відповідно до положень Порядку № 389.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують право на отримання податкової соціальної пільги та не виконано вимог Порядку № 389 щодо отримання 50-процентної знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, відповідач, відмовляючи позивачу в отриманні пільг на житлово-комунальні послуги з 01.07.2015, діяв у межах наданих повноважень, в порядку та у спосіб, встановлених законом, що регулює порядок отримання спірних пільг.

На підставі вищевикладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання дій відповідача правомірними та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.