Справа № 264/83/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/83/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що постановою інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Маріуполі ДПП Гах А.А. від 02.09.2016 року серії АР № 331429 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові викладено, що він 02.09.2016 року о 21-55 годині керуючи автомобілем НОМЕР_1 в темну пору доби в м. Маріуполі на перехресті бул.Шевченка та пр.Металургів рухався з вимкнутим ближнім (дальнім) світлом фар, чим порушив п.19.1(а) ПДР України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. Так, 02.09.2016 року він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 та в районі перехрестя бул.Шевченка та пр.Металургів в м.Маріуполі був зупинений інспектором поліції Гах А.А., який без з'ясування обставин справи виніс постанову відносно нього за ч.2 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено штраф в сумі 425 грн. Крім того, постанова виносилась без його присутності, її копія йому не вручалась та про існування постанови він дізнався, коли отримав виклик до державної виконавчої служби. Таким чином, при розгляді справи його було позбавлено права надати пояснення з приводу обставин справи, не роз'яснені права, він не міг скористатися правовою допомогою. 27.12.2016 року у державній виконавчій службі Іллічівського району м.Маріуполя він отримав копію постанови, після чого в десятиденний строк звернувся до суду з даним позовом. Просив поновити йому строк звернення до суду та скасувати постанову від 02.09.2016 року серії АР № 331429, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 02.09.2016 року в темну пору доби він керував автомобілем НОМЕР_1 з увімкненим ближнім світлом та підфарниками. В його автомобілі при заведенні двигуна автоматично вмикається світло фар та світло на підфарниках. В районі перехрестя бул.Шевченка та пр.Металургів в м.Маріуполі він був зупинений інспектором поліції Гах А.А., який провів з ним бесіду та відпустив. Він думав, що його попередили за порушення ПДР України. 27.12.2016 року він з'явився за викликом до державної виконавчої служби Іллічівського району м.Маріуполя, де дізнався про існування постанови від 02.09.2016 року. Так, при винесенні постанови інспектором патрульної поліції був грубо порушений порядок та процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення. Йому ніхто не роз'яснював жодних прав та обов'язків, не були відібрані письмові пояснення його та свідків правопорушення. В постанові невірно зазначена адреса його проживання, а саме: замість АДРЕСА_1, вказана АДРЕСА_1, якої в м.Маріуполі немає. Просив поновити йому строк звернення до суду та скасувати постанову від 02.09.2016 року серії АР № 331429, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Представник відповідача Василенко Ю.Г., яка діє за довіреністю, в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що процедура розгляду справи відносно позивача та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення була дотримана: розгляд справи проводився на місці, позивач усно надав пояснення, свідки правопорушення не залучались. Після розгляду справи позивач відмовився від підпису в постанові та дійсно її копію не отримував на місці. Копія постанови була направлена позивачу за адресою його проживання, однак конверт з копією постанови був повернутий як такий, що не отриманий адресатом. Відеозапис правопорушення відсутній, оскільки зберігається три місяці. Просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 331429 від 02.09.2016 року позивач 02.09.2016 року о 21-55 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в темну пору доби в м. Маріуполі на перехресті бул.Шевченка та пр.Металургів рухався з вимкнутим ближнім (дальнім) світлом фар, чим порушив п.19.1(а) ПДР України.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 19.1а Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Позивачем не оспорюється, що 02.09.2016 року о 21-55 годині він керував автомобілем НОМЕР_1 в районі перехрестя бул.Шевченка та пр.Металургів в м.Маріуполі, однак світло фар, як заявляє позивач, на його транспортному засобі були увімкнуті. Тобто позивач вказує, що при русі його транспортного засобу в межах міста на освітлювальній ділянці руху були увімкнені як ближнє світло, так і підфарники, однак його було зупинено інспектором патрульної поліції та без з'ясування обставин справи притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП представник відповідача надала письмові пояснення інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Гаха А.А. від 01.02.2017 року, в яких останній вказав, що 02.09.2016 року під час авто патрулювання в Центральному районі м.Маріуполя на перехресті бул.Шевченка та пр.Металургів о 21-55 годині він виявив транспортний засіб KIA Sportage державний номер НОМЕР_1, водій якого рухався в певну пору доби з вимкненим ближнім (дальнім) світлом фар, чим порушив п. 19.1 ПДР України. На підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» транспортний засіб був зупинений, водієм якого виявився ОСОБА_1 Відповідно до ст. 32 Закону були перевірені документи,. Під час перевірки водій неодноразово визнавав свою провину, у зв'язку з чим, на підставі оцінки сукупності доказів було складено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП з повним дотриманням процесуальної процедури винесення постанови, водія було ознайомлено з правами відповідно до ст. 268 КУпАП. Жодних клопотань останній не заявляв, від отримання копії постанови відмовився.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому зв'язку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, споспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «Валерій Лопата проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

Позивач наголошує, що він рухався з увімкненим ближнім світлом фар, але його зупинив інспектор поліції, який не роз'яснював жодних прав та обов'язків, не були відібрані письмові пояснення його та свідків правопорушення, не було зроблено відеозапису правопорушення.

В судовому засіданні, окрім письмових пояснень автора протоколу, який є зацікавленою особою у вирішенні справи, інших доказів щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП , а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

Що стосується вимоги позивача про поновлення йому строку для оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, то суд вважає її обґрунтованою та такою, яка підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.1 ст.102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом,- продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями ОСОБА_1 і представника відповідача, що позивач не отримував копію постанови серії АР №331429 від 02.09.2016 року після її винесення.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови вбачається, що позивач отримав її 27.12.2016 року в Кальміуському відділі ДВС м.Маріуполя, про що мається відповідний завірений напис та 06.01.2017 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За таких підстав, строк на оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає поновленню.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 99, 100, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії АР №331429 від 02.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Постанову серії АР №331429 від 02.09.2016 року, винесену інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Гах Андрієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладення штрафу в розмірі 425 грн., який на підставі ч.1 ст. 307 КУпАП подвоївся та складає 850 грн. - скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. В. Литвиненко