Справа № 804/3370/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" березня 2017 р. справа № 804/3370/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №804/3370/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про скасування розпорядження, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі "відповідач", "Національна комісія"), про скасування розпорядження Національної комісії від 17.05.2016 р. №1036 "Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах".

Постановою суду в задоволенні позову було відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування застрахованій особі, діяв не у відповідності до наданих йому повноважень та встановлених Законом України "Про страхування" правил страхування, договором страхування майна №CVCWGK00082651 від 31.08.2008 року та умовами страхування, чим порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг. Отже, оскаржуване розпорядження від 17.05.2016 р. №1036 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просив її скасувати, а позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивача зазначає, що усадка ґрунту, що призвела до пошкодження будинку страхувальника, не є страховим випадком; особа, яка надала документ, що має підтверджувати настання страхового випадку, не є компетентним органом, що за законом підтверджує факт стихійного явища, та яким, на думку позивача, є Державна служба України з надзвичайних ситуацій (надалі "ДСНС"); вважає, що суд вільно трактує перелік страхових

випадків та поняття "усадка ґрунту". Вважає, що факт порушення законодавства позивачем з боку відповідача є недоведеним.

Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; справу розглянути без участі представника.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, повідомлений належним чином, справа розглядається без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що між громадянкою ОСОБА_2 та ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) укладено договір страхування майна №CVCWGK00082651 від 31.08.2008 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме - житловим будинком за адресою: вул. Привокзальна, 25, с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

25.02.2016 року ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" складено страховий акт №Е.64.0.0.0/3-296 (а.с.31), яким страхувальнику відмовлено у виплаті, з тих підстав, що подія (тріщина у житловому будинку за вищевказаною адресою) не входить до переліку страхових випадків, з настанням яких виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

22.03.2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність ПрАТ "СК "Інгосстрах".

22.04.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), було складено акт №279/13-14/13/6 про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг ПрАТ "СК "Інгосстрах" (далі - акт).

Зазначеним актом встановлено, що до Нацкомфінпослуг надійшло звернення ОСОБА_2 щодо невиконання ПрАТ "СК "Інгосстрах" зобов'язань за договором страхування майна №CVCWGK00082651 від 31.08.2008 року (далі - Договір) та порушення вимог законодавства про фінансові послуги.

Відповідачем було встановлено, що відповідно до акту 25.02.2016 р. ПрАТ "СК "Інгосстрах" прийнято рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування (страховий акт від 25.02.2016 р. №Е.64.0.0.0/3-396) у зв'язку з тим, що заявлена подія не входить в перелік страхових випадків за Договором, із настанням яких виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Проте, згідно із пунктом 7.1 Договору просідання ґрунту (Ризик В) включено в перелік випадків, що визнаються страховими.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до акту ПрАТ "СК "Інгосстрах" прийнято необґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме:

- частини 2 статті 20 Закону України "Про страхування" щодо зобовязання страховика виконувати обов'язки, передбачені умовами договору страхування;

- пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 р. №40, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.09.2003 р. за №805/8126, щодо зобовязання страховика дотримуватись обов'язків, визначених статтею 20 Закону України "Про страхування".

17.05.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, прийнято оскаржуване розпорядження №1036, яким постановлено зобов'язати ПрАТ "СК "Інгосстрах" усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 07.06.2016 року.

Підставою для висновку про допущення порушень на ринку фінансових послуг позивача стали заяви страхувальника.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року №1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним ОСОБА_3 України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до чч.2-3 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Умови страхування є невідємною частиною договору страхування та є додатком до вказаного договору.

Як установлено судом, між ОСОБА_2 (страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) укладено договір страхування майна №CVCWGK00082651 від 31.08.2008 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням, розпорядженням майном - житловий будинок за адресою: вул.Привокзальна, 25, с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Пунктом 7.1 вказаного договору визначено, що страховими випадками за договором є: ризик А (пошкодження майна внаслідок пожежі, вибуху) згідно п.п.3.1.1 Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ; ризик В (пошкодження майна внаслідок стихійних явищ): смерчу, урагану, бурі, шторму, тайфуну, сході снігових лавин, обвалу, оповзню, селі, повені, паводку, зливи, граду, просідання ґрунту, затоплення ґрунтовими водами, падіння дерев, каміння, землетрусу згідно п.п.3.1.2-3.1.7 Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ.

Отже, просідання ґрунту є страховим випадком за договором. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у переліку страхових випадків пошкодження майна внаслідок усадки (зменшення в обємі) ґрунтів, оскільки "усадка (зменшення в обємі) ґрунтів" та просідання ґрунту є лише різним формулюванням однієї і тієї події - просідання ґрунту, що, у свою чергу, призводить до руйнування різних об'єктів та змін у ландшафті.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що в п.4.1.3 Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, які є невід'ємною частиною договору страхування, зазначається, зокрема, про такі стихійні явища, як осідання, провал, зсув ґрунту. Разом з тим, в цьому ж пункті зазначається, що під "просіданням ґрунту" слід розуміти низхідне переміщення ґрунтових мас, що призводить до їх ущільнення, обумовлене дією підземних вод або тектонічними процесами.

У відповідності до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, на думку колегії суддів, тлумачення термінів "усадка", "осідання" ґрунтів не відповідає визначенню, наведеному в п. 4.1.3 Правил, стосовно терміну "просідання", а тому має тлумачитись на користь споживача страхувальника.

Доводи апеляційної скарги стосовно невірного визначення компетентного органу, який має надати висновок про подію, не може бути прийнятий до уваги, оскільки про це не йдеться у рішенні страховика про відмову в страховій виплаті (а.с.32), а єдиною підставою в зазначеному акті є те, що подія не входить до переліку страхових виплат.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №804/3370/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко