Справа № 712/14519/16-а
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/145/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського відділу поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золотоніського відділу поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 22.12.2016 року він знаходився у себе на дачі в с. Крутьки Чорнобаївського району. О 10 годині ранку, була ожеледиця, він вийшов на подвіря і йому стало зле, відчув стискання серця та неймовірну головну біль в потилиці.

Через деякий час йому стало трішки краще і він вирішив їхати до лікарні в смт. Чорнобай. В лікарні доктор кардіолог був відсутній, а тому він прийняв рішення їхати до свого лікаря в м. Черкаси.

По дорозі з смт. Чорнобай до м. Черкаси його зупинив інспектор Золотоніського В.П. ст. сержант поліції ОСОБА_2 та попросив предявити документи. Він предявив водійське посвідчення, цивільну, однак не знайшов серед інших документів технічного паспорта.

В той час йому було не до того, бо він почував себе зле, про що повідомив інспектора та просив відпустити його до лікарні, однак інспектор не взяв це до уваги та склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Знаходячись в лікарні ним був виявлений технічний паспорт, який знаходився серед інших документів.

Просить суд скасувати постанову серія ПС1 № 549785 від 22.12.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення ПС1 № 549785 від 22.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD FIESTA (FOCUS), номерний знак НОМЕР_1, 22.12.2016 року о 13 год. 50 хв. на 121 км. а/д Бориспіль Запоріжжя без необхідних документів, а саме свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив п.п. 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. На підставі даних фактів молодший інспектор Золотоніського ВП ст. сержант поліції ОСОБА_2 виніс постанову, якою притягнув позивача за вчинене адміністративне правопорушення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону, щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення не надано суду жодних доказів.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

У судовому засіданні позивач вказував на те, що при зупинці автомобіля працівниками поліції вимагали про надання для перевірки документів, однак враховуючи те, що він почував себе не добре та їхав до лікарні, він не зміг знайти свідоцтво про реєстрацію ТЗ, та надати працівникам поліції, тому останніми винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України про які йдеться в постанові, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В матеріалах справи містять документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, та має низку захворювань.

Постанова про адміністративне правопорушення складена молодшим інспектором Золотоніського ВП ст. сержантом поліції ОСОБА_2 не може оцінюватися судом в розумінні ст. 70 КАС України у якості належних допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Крім того з постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 гривень, однак відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП у твердій грошові сумі не передбачена.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження встановленого за допомогою технічного приладу адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому такі дії відповідача є протиправними, а постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що оспорювану постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14?, 122, 245, 258, 268, 283, 289 КпАП України, ст. ст. 6-14, 71, 99, 128, 158-163,1712 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Золотоніського відділу поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову серії ПС1 № 549785 від 22 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: