Справа № 821/237/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/237/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Златобанк ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) звернулася в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Златобанк ОСОБА_2 (далі відповідач -1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач 2, Фонд) в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду від 08 квітня 2015 року № 164/1 Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів, в частині визнання нікчемним правочину (транзакції) від 27 листопада 2014 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3766 у ПАТ Златобанк на виконання договору позики від 24 листопада 2014 року, укладеного між приватним підприємством Віатранс та ОСОБА_1;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду включити відомості про ОСОБА_1 до повного переліку вкладників ПАТ Златобанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір поточного рахунку) від 27 листопада 2014 року;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду інформацію щодо ОСОБА_1, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Златобанк за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ Златобанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Свої вимоги мотивує протиправністю рішення відповідача-1 щодо визнання нікчемною транзакції від 27.11.2014 р. стосовно зарахування на поточний рахунок позивача грошових коштів, так як це рішення суперечить вимогам законодавства. Здійснення ПАТ "Златобанк" транзакції від 27.11.2014 р. щодо зарахування на поточний рахунок № 3766 у ПАТ "Златобанк" на користь ОСОБА_1 грошових коштів жодним чином не впливало та не могло вплинути на майновий стан банку, його платоспроможність та зобов'язання, адже була здійснена за договором, стороною якого ПАТ "Златобанк" не є і який не створює правових наслідків для ПАТ "Златобанк". Зазначає, що постановами НБУ від 19.08.2014 р. № 506БТ та від 04.12.2014 р. № 777/БТ не встановлено заборону або обмеження виконання платіжних доручень клієнтів ПАТ "Златобанк". Крім того, спірна транзакція була проведена 27.11.2014 р., тобто, до появи постанови НБУ від 04.12.2014 р. № 777/БТ, якою ці обмеження встановлені. У наказі відповідача-1 від 08.04.2015 р. № 164/1 не наведено обставин, які б свідчили, що спірна транзакція є такою, що порушує публічний порядок чи спрямована на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. В силу положень ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом. Отже, транзакція від 27.11.2014 р. щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення ПП "Віатранс" на виконання договору позики від 24.11.2014 р. не підпадає під жодну з підстав нікчемності правочинів, встановлених ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є обов'язковою в силу ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", за її не проведення встановлена відповідальність банку перед клієнтом, спірна транзакція не визнана судом недійсною як така, що порушує публічний порядок, інтереси держави або суспільства в порядку ст.228 ЦК України.

Представник позивача 16 березня 2017 року подав до суду клопотання про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Від відповідача-1 надійшли пояснення, а від відповідача-2 - заперечення на адміністративний позов, згідно яких просять відмовити в задоволенні позову, так як операція по зарахуванню коштів на рахунок позивача має ознаки нікчемності згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та полягає у виведенні коштів юридичної особи - ПП "Віатранс", які не підлягають поверненню за рахунок Фонду, шляхом їх перерахування на рахунок фізичної особи, кошти якої відшкодовуються Фондом у розмірі не більше 200 тис. грн. на одну особу. ПП "Віатранс" за результатами спірної операції отримало перевагу перед іншими кредиторами ПАТ "Златобанк", оскільки отримало право та можливість вимагати повернення від фізичної особи коштів, перерахованих на її рахунок. В той же час інші кредитори ПАТ "Златобанк" можуть отримати задоволення своїх вимог в порядку черговості згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Златобанк ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 13 березня 2017 року поштового відправлення №997.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 14 березня 2017 року поштового відправлення №930.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

24.11.2014 р. між позивачем та ПП "Віатранс" укладено договір позики, відповідно до якого ПП "Віатранс" передає у власність ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 165175,89 грн.

Згідно договору поточного рахунку від 27.11.2014 р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Златобанк", позивачу було відкрито поточний рахунок № 3766 у ПАТ "Златобанк", на який у цей же день зараховано грошові кошти у сумі 100000 грн.

14.02.2015 р. на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13.02.20115 р. № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у акціонерному товаристві "Златобанк" 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Златобанк".

Згідно оголошення Фонду від 28.04.2015 р. з 29.04.2015 р. ПАТ "Златобанк" здійснює виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15.04.2015 р. включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплата коштів здійснювалася через установи АТ "Ощадбанк".

На етапі тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк" позивач звернувся до банку-агента Херсонського обласного управління "Ощадбанк" за виплатою коштів, проте у реєстрах вкладників ПАТ "Златобанк" позивач зазначений не був, про що був повідомлений листом від 10.05.2015 р. № 34-07/208/13.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 р. № 99 "Про початок процедури ліквідації АБ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АБ "Златобанк", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ "Златобанк" та призначено уповноваженою особою на ліквідацію АБ "Златобанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 13 травня 2015 року до 12 травня 2016 року включно.

19.05.2015 р. на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13.05.2015 р. № 99 "Про початок процедури ліквідації акціонерного товариства "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.05.2015 р. № 100, Фонд з 20.05.2015 р. розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники акціонерного товариства "Златобанк" з 20.05.2015 р. до 01.07.2015 р. включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду АТ "Ощадбанк".

На стадії ліквідації ПАТ "Златобанк" з метою отримання коштів позивач повторно звернувся до Херсонського обласного управління "Ощадбанку" з листом від 02.06.2015 р., на який 18.06.2015 р. ОСОБА_1 надійшла відповідь про відсутність даних про її вклад у відповідних реєстрах на виплату.

08.04.2015 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 164/1 "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів", яким визнано нікчемними транзакції та правочини (договори згідно переліку до цього наказу), серед яких зазначено транзакцію від 27.11.2014 р. щодо зарахування на поточний рахунок № 3766 у ПАТ "Златобанк" на користь позивача грошових коштів, залишок на рахунку 94990 грн.

Не погоджуючись із вищенаведеним наказом позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи правомірність прийнятого Уповноваженою особою наказу, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення субєкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для субєктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до субєкта владних повноважень.

Абзацом 2 ч.3 ст. 38 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

В даній справі позивач оскаржує рішення Уповноваженої особи Фонду щодо правочину, визнаного нікчемним за відсутністю необхідного нормативного регулювання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 даного Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банк, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. З ст. 34 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Ч. 1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. З цієї статті.

Із вищезазначеного слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, суд зазначає, що таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду було проведено перевірку вкладів фізичних осіб ПАТ Златобанк.

В ході проведення перевірки виявлено значну кількість операцій з безготівкового перерахування з рахунків юридичних осіб на поточні рахунки фізичних осіб з типовими, близькими один до одного, призначеннями платежу, відмінним від платежів, повязаних із трудовими відносинами фізичної особи з такими юридичними особами, а саме: надання безпроцентної позики, надання зворотної фінансової допомоги, надання займу.

З приводу виявленого дроблення вкладів зареєстроване кримінальне провадження № 0006727 за фактом неправомірних дій з боку посадових осіб АТ Златобанк, а саме: незаконне здійснення фінансових операцій банківською установою всупереч постанови Правління НБУ від 04 грудня 2014 року № 777/БТ Про віднесення ПАТ Златобанк до категорії проблемних. Досудове розслідування здійснює слідчий СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

При цьому, судом встановлено, що на рахунок ОСОБА_1 з рахунку юридичної особи ПП Віатранс, розміщеного в ПАТ Златобанк перераховано 200 000,00 грн. як поворотну безвідсоткову фінансову допомогу за договором, тобто вказана сума підлягає поверненню ПП Віатранс.

Судом також встановлено, що відповідно до виписок по особовим рахункам, крім зарахування коштів 27 листопада 2014 року з рахунку ПП Віатранс на рахунок ОСОБА_1, була здійснена також і інша операція по виведенню коштів ПП Віатранс на рахунок фізичної особи ОСОБА_3, який також відкритий 27 листопада 2014 року.

Стосовно правової позиції, що перераховані кошти на рахунок позивача не являються вкладом, а тому не підлягають поверненню, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Судом встановлено, що 27.11.2014 р. на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Златобанк" № 3766, зараховано грошові кошти у сумі 100000 грн., що надійшли у безготівковій формі з рахунку ПП Віатранс.

Із вищевказаного вбачається, що дана операція за змістом фактичних обставин відповідає ознакам правового інституту «вкладу» у розумінні ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо виписок по особовим рахункам, на які посилаються відповідачі як на доказ нікчемності банківського рахунку та вчинених за ним операцій з внесення на рахунок позивача коштів внаслідок дроблення рахунку іншого клієнта банку, суд зазначає, що таке твердження є субєктивною інтерпретацію Уповноваженої особи Фонду пов'язаності банківських операцій клієнтів ПАТ "Златобанк", зокрема, позивача, яка не підтверджує факт потрапляння цих коштів на рахунок позивача незаконно та/або шляхом дроблення, є моделюванням ситуації на підставі непідтверджених жодними належними доказами припущень, а отже, не відповідає вимогам ст. 70 КАС України та не є належним доказом на підтвердження таких обставин.

Представники відповідачів в запереченнях та поясненнях зазначали, що правочин, укладений між позивачем та ПП Віатранс від 27.11.2014 р. є недійсним в силу приписів п.7 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки спрямований на виведення коштів ПП Віатранс шляхом перерахунку їх на рахунки фізичних осіб, внаслідок чого ПП Віатранс отримало переваги перед іншими кредиторами ПАТ "Златобанк". Підставою для визнання нікчемною транзакції від 27.11.2014 р слугували встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки, що дана операція порушує встановлений Законом публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків та суперечать інтересам держави та суспільства.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Наказом Уповноваженої особи Фонду від 8 квітня 2015 року транзакцію від 27.11.2014 р. щодо зарахування на поточний рахунок № 3766 у ПАТ "Златобанк" на користь позивача грошових коштів, визнано нікчемною на підставі пунктів 2,3,4 частини третьої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

За змістом п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна.

Під час розгляду справи відповідачі не надали жодних доказів з яких можливо встановити, які саме обставини відповідно до оскаржуваного наказу від 8 квітня 2015 року свідчать про наявність підстав, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб для визнання вказаного правочину нікчемним, а також надання їм належної правової оцінки, через приписи норми ст.2 цього Закону щодо нормативного визначення понять вклад та вкладник. Натомість відповідач-1 повторно надіслав на адресу суду копії матеріалів, які вже були предметом судового дослідження в адміністративній справі №821/3515/16 та які Вищим адміністративним судом України визнані недостатніми для підтвердження його правової позиції.

В даному випадку суд враховує приписи ч.1,4,6 ст.71 КАС України, які визначають обовязок доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (ч.1 ст.71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали (ч.4 ст.71 КАС України).

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч.6 ст.71 КАС України).

Відповідач-1 в повідомленні про нікчемність №388 від 30 січня 2017 року вказує на встановлення під час перевірки позивача порушення нею п.п.7,9 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб, які передбачають, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому відповідач -1 не надав жодних належних доказів, які вказують на виявлення ним вищевикладених обставин, а одного лише посилання на п.п.7,9 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб є недостатньо для підтвердження такої позиції.

В справі відсутні докази наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

За таких обставин твердження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем-1 не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідного судового рішення про визнання недійсним правочину (транзакції) від 27 листопада 2014 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3766, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, щодо протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за правочином (транзакцією) від 27 листопада 2014 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3766.

Пунктом 6 р. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Враховуючи викладене, для повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як особу, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Златобанк за рахунок Фонду.

Разом з тим, суд вважає передчасними вимоги позивача про зобов`язання Фонду включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ Златобанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, адже Уповноваженою особою Фонду не надано ФГВФО додаткової інформації про позивача як вкладника ПАТ "ЗЛАТОБАНК". Таким чином, підстави для зобов'язання ФГВФО вчинити такі дії відсутні, адже захисту підлягають виключно порушені права особи.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Фактично суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вищевикладене, суд з урахуванням ч.2 ст.162 КАС України задовольняє позовні вимоги в частині, шляхом: визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за правочином (транзакцією) від 27 листопада 2014 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3766; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як особу, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Златобанк за рахунок Фонду.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Досліджені фактичні обставини та наявні докази є підставою для часткового задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 128, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за правочином (транзакцією) від 27 листопада 2014 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3766.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), як особи, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Златобанк за рахунок Фонду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.4.