Справа № 820/6807/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 р. № 820/6807/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - Лихвар Г.А.,

представника відповідача - Ралки С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фермерського господарства "ВЕЕТ" до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "ВЕЕТ" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати в повному обсязі рішення № 1 від 23.11.2016 про виключення фермерського господарства "ВЕЕТ" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області;

- поновити дані реєстру платників ПДВ щодо реєстрації ФГ "ВЕЕТ" платником спеціального режиму оподаткування з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

В обґрунтування позову зазначив, що причиною зняття з реєстрації, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, як платника податку на додану вартість стало недотримання позивачем пп. б) п. 209.12 ст. 209 Податкового кодексу України. Проте, позивач не погоджується із вказаними висновками контролюючого органу, вважає їх необґрунтованими, у зв'язку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що фермерське господарство "ВЕЕТ" 10.12.2015 звернулося до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області із заявою про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Згідно даних поданих підприємством у вищевказаній заяві за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року реалізовано сільськогосподарської продукції, власного виробництва на загальну суму 2676125,00 гри, що становить 100% питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг.

Так, за результатами розгляду вищевказаної заяви контролюючим органом зареєстровано фермерське господарство "ВЕЕТ" суб'єктом спеціального режиму оподаткування із 01.01.2016, що підтверджується витягом № 028 від 08.02.2016.

Поряд із тим, судом встановлено, що 23.11.2016 контролюючим органом прийнято рішення №1 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Підставою для прийняття такого рішення стало недотримання вимог п.209.6 ст. 209 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог в частині скасування в повному обсязі рішення № 1 від 23.11.2016 про виключення фермерського господарства "ВЕЕТ" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями пп. 14.1.235 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктами 209.11 та 209.12 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Якщо суб'єкти спеціального режиму оподаткування не можуть самостійно покрити збитки, що виникли внаслідок дії обставин непереборної сили, такі суб'єкти мають право продовжити строк застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом.

Це правило не застосовується, якщо ризики втрати товарів (запасів) були належно застраховані. У такому випадку суми одержаних страхових виплат враховуються при визначенні питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальному обсязі постачання за відповідний звітний період.

Рішення про наявність обставин непереборної сили, перелік суб'єктів, що постраждали внаслідок таких обставин, та терміни застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом, визначаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Норми цього пункту починають застосовуватися після закінчення терміну, визначеного Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Сільськогосподарське підприємство виключається з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування у разі, коли: а) підприємство подає заяву про зняття його з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування та/або про його реєстрацію як платника зазначеного податку на загальних підставах: б) підприємство підлягає реєстрації як платник податку на загальних підставах; в) щодо підприємства прийняте рішення про припинення шляхом ліквідації або реорганізації.

Відповідно до пункту 6.13 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року за № 1130, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 року за № 1456/26233 (далі - Положення), у випадку, визначеному пунктом 6.11 цього розділу, не пізніше 20 календарного дня з моменту досягнення перевищення сільськогосподарське підприємство зобов'язане подати до контролюючого органу, в якому воно зареєстроване як суб'єкт спеціального режиму оподаткування, заяву про зняття з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість за формою № 3-РС (додаток 9), а також заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість на загальних умовах за формою № 1-ПДВ.

Згідно з пунктом 6.14 Положення, якщо сільськогосподарське підприємство не подає заяви (заяв) у строки, встановлені пунктом 6.13 цього розділу, та контролюючий орган за результатами документальної невиїзної перевірки (на підставі поданих податкових декларацій), планової або позапланової виїзної перевірки встановить факт перевищення, то незалежно від строку, який пройшов із часу досягнення перевищення, контролюючий орган приймає рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою № 6-РРС (додаток 10). На підставі такого рішення контролюючий орган виключає сільськогосподарське підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, проводить реєстрацію такого підприємства як платника ПДВ на загальних умовах за процедурами перереєстрації.

У цьому випадку дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, датою виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування є дата підписання рішення про виключення з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, датою, з якої сільськогосподарське підприємство вважається платником ПДВ на загальних підставах, є перше число місяця, в якому було допущено перевищення.

Судом встановлено, що жодних перевірок суб'єкта господарювання контролюючий орган не здійснював, в результаті чого останній порушив процедуру, яка передбачена для винесення спірного рішення про виключення позивача з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не обґрунтовано та не надано до суду доказів у підтвердження обставин, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення № 1 від 23.11.2016 про виключення фермерського господарства "ВЕЕТ" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині поновлення даних реєстру платників ПДВ щодо реєстрації фермерського господарства "ВЕЕТ" платником спеціального режиму оподаткування з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу XIX "Прикінцевих положень" Податкового кодексу України з 1 січня 2017 року втрачає чинність стаття 209 Податкового кодексу, яка регламентує умови застосування спеціального режиму оподаткування сільськогосподарських товаровиробників податком на додану вартість.

Одночасно, з 1 січня 2017 року набуває чинності Закон України від 20 грудня 2016 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році", яким внесено ряд змін до Кодексу в частині врегулювання окремих питань, пов'язаних із скасуванням спецрежиму.

Так, з урахуванням вказаних вище змін передбачається, зокрема: скасування реєстрації суб'єктів спецрежиму та переведення їх на загальну систему оподаткування; закриття рахунків в системі електронного адміністрування ПДВ (далі - СЕА ПДВ), які додатково відкриті відповідно до пункту 200-1. 2 статті 200-1 Податкового кодексу України сільськогосподарським товаровиробникам (далі - додаткові електронні рахунки); обмеження терміну реєстрації податкових накладних, складених сільгоспвиробниками за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг в межах спецрежиму; перенесення від'ємного значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, що сформувалася в результаті здійснення сільськогосподарської діяльності, до податкової декларації з податку на додану вартість, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Зазначене стосується всіх сільськогосподарських підприємств, що до 01 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України, включаючи платників, які були зареєстровані як суб'єкти спецрежиму (подавали податкові декларації 0121 - 0123), так і тих, які відповідно до пункту 209.18 статті 209 Податкового кодексу України відповідали критеріям, визначеним статтею 209 Податкового кодексу України, але не обрали спец режиму, та залишали суми ПДВ від реалізації сільськогосподарської продукції у власному розпорядженні (подавали податкові декларації 0130) (далі - сільгоспвиробники).

Таким чином, станом на 01.01.2017 скасовані приписи Податкового кодексу України щодо спрощеного режиму оподаткування сільськогосподарських товаровиробників, що в свою чергу унеможливлює виконання позовних вимог фермерського господарства "ВЕЕТ" в частині зобов'язання Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області поновити фермерське господарство "ВЕЕТ" як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поновлення даних реєстру платників ПДВ щодо реєстрації фермерського господарства "ВЕЕТ" платником спеціального режиму оподаткування з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги фермерського господарства "ВЕЕТ" такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фермерського господарства "ВЕЕТ" до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати в повному обсязі рішення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № 1 від 23.11.2016 про виключення фермерського господарства "ВЕЕТ" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області;

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фермерського господарства "ВЕЕТ" (62021, Харківська область, Краснокутський район, с. Мурафа, вул. Театральна, 1, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (62300, Харківська область, м.Дергачі, вул.Садова, 10, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников