Справа № 688/4029/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/4029/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Березова І.О.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

16 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача: Лаврентьєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 1016 року ОСОБА_5 звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального уравління юстиції у Хмельницькій області (далі - Шепетівький міськрайонний ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області) про визнання протиправним рішення про відмову внести зміни (доповнення) в поновлений повторно актовий запис № 4 від 15 липня 2016 року про народження серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2016 року із зобов'язанням відповідача внести доповнення у актовий запис.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при прийнятті рішення, просить постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення по суті апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нове, яким задовольнити заявлені ними позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників процесу, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржила до суду відмову Шепетівського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про внесення змін (доповнень) до актового запису про її народження № 4, поновленого 15 липня 2016 року, серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2016 року, запису про її національність та національність батьків, при цьому вказавши в графі "батько": ОСОБА_6, в графі "мати": ОСОБА_7, зазначивши, що вона та її батьки - "поляки". Відомості про національність у свідоцтві про народження позивачки необхідні їй для отримання "Карти Поляка".

З висновку Шепетівського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області встановлено, що відповідач відмовив у внесенні змін (доповнень) про національність батьків до актового запису про народження, у зв'язку з тим, що підставою для внесення змін до актового запису про народження є актовий запис про шлюб батьків позивачки за 1928 рік, який відсутній, оскільки книга державної реєстрації актів цивільного стану про шлюб не збереглася та до архіву Хмельницької області не передавалась.

Такі дії з боку відповідача спонукали позивачку звернутися до суду з позовом про визнання рішення органу державної влади протиправними, скасувати його та зобов'язати відповідача вчинити необхідні дії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що надані позивачкою документи не дають можливості внести доповнення до актового запису, а відповідно до положень ст. 11 Закону України від 25.06.1992 року № 2494-XII "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято по суті правильно, але з порушенням норм процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин справи, що вплинуло на його мотивування, а тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового рішення.

Як випливає із матеріалів адміністративної справи, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області не враховано положення статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), де у п. 1 частини другої зазначено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Позов заявлено до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

З огляду на положення ст. ст. 4, 6 Закону України від 01.07.2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та відповідно до п. 1 Типового положення про відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, районні, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 11.04.2016 року № 1079/5 та зареєстрованого 12.04.2016 року за № 536/28666, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі є структурними підрозділами головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі та реалізують повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, у наведеному випадку спір виник між фізичною особою та органом державної влади, тому за приписами частини другої ст. 18 КАС України повинен був розглядатися окружним адміністративним судом, а не місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки справа розглянута неповноважним судом (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржуване рішення місцевого загального суду як адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи наведений спір по суті, колегія суддів враховує наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним та Сімейним Кодексами України, Законом України від 01.07.2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» із змінами і доповненнями (далі - Закон «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 із змінами і доповненнями (далі - Правила № 96/5) тощо.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Як передбачено ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно зі ст. 9 цього ж Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

За приписами частини першої ст. 122 Сімейного Кодексу України походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 22 цього ж Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.6 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до п. 2.12 Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у цьому за наведеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження у судовому порядку, що відповідає диспозиції норми п. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Крім того, за змістом п. 2.15 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, можливе лише у разі, якщо в актовому записі є перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості.

Вказаними нормами не передбачено можливість зміни або поновлення відомостей про національність, що відповідає діючому нормативному регулюванню питання фіксації національності особи у документах, що посвідчують особу, та в актових записах цивільного стану. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження» національності громадянина України не визначається у паспорті громадянина України. З набуттям чинності «Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні», затверджених наказом від 18.10.2000 року № 52/5 Міністерства юстиції України, фіксація «громадянства та національності» батька і матері в актовому записі про народження дитини зазначалась лише у випадку, якщо вона зазначена в паспорті батьків. З 12.09.2002 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від № 1367, бланк свідоцтва про народження, затверджено без графи, де б визначалась національність батьків. З набуттям чинності Сімейного Кодексу України від 10.01.2002 року № 2947-III зазначення національності батьків у свідоцтві про народження дитини не передбачено. Вищенаведене унормування відповідає ст. 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні», відповідно до якої громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Національна належність особи, таким чином, є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою.

Оцінюючи висновок Шепетівського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на відповідність частині третій ст. 2 КАС України, Вінницький апеляційний адміністративний суд вважає, що воно було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним у справі доказам, помилково застосувавши норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 березня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.