Справа № 802/3184/15-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м.Київ К/800/51425/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є,

Мороз В.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом Донецького національного університету до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Донецький національний університет звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, в якому просив визнати нечинним (незаконним) рішення від 20 серпня 2015 року №990/10/02-3210-04 про залишення первинної скарги без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про подання скарги на рішення щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у межах встановлених чинним законодавством строків.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20 серпня 2015 року №990/10/02-32-10-04 про залишення первинної скарги без розгляду.

Суди першої та апеляційної інстанцій виходили із неправомірності залишення відповідачем без розгляду скарги позивача на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, необґрунтованості висновків щодо пропущення позивачем строків оскарження, порушення прав позивача на доступ до законодавчо встановленої процедури адміністративного оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. У касаційній скарзі зазначає про пропуск позивачем встановленого законом десятиденного, з моменту отримання рішення органу доходів і зборів, строку його оскарження та правомірність залишення скарги позивача без розгляду.

Донецький національний університет у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 30 липня 2015 року № «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» до Донецького національного університету застосовано штраф в розмірі 730483,51 грн. та нараховано пеню в період з 19 січня 2015 року по 05 березня 2015 року в сумі 73979,60 грн.

Рішення отримане позивачем 05 серпня 2015 року, що підтверджується відповідним відбитком штампу на отриманому рішенні.

Вказане рішення оскаржено позивачем до ГУ ДФС у Вінницькій області, скарга від 17 серпня 2015 року вих.№1108/0102/08 відправлена засобами поштового зв'язку, передана до поштового відділення 17 серпня 2015 року.

Рішенням відповідача від 20 серпня 2015 року №990/10/02-32-10-04 первинну скаргу ДонНУ залишено без розгляду з підстав пропуску строків оскарження.

Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності та скасування вказаного рішення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз.4 ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі також Закону № 2464-VI) порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюютьмя на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При цьому, як передбачено абз.5 ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI, скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску.

Отже, строк оскарження рішення органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафних санкцій становить 10 календарних днів з дня його отримання.

Оскільки рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску позивач отримав 05 серпня 2015 року, днем закінчення строку його оскарження було 15 серпня 2015 року - субота, який є вихідним днем.

Ні норми Закону № 2464-VI, ні норми чинного на той час Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 452, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2013 року за № 1593/24125, не врегульовували питання обчислення строків оскарження у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний день.

За правилами ч.7 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

З урахуванням існуючої невизначеності правового регулювання порядку обчислення строків оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів, передбачених Законом № 2464-VI, колегія суддів вважає обґрунтованим, з урахуванням принципу, встановленого п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, згідно якого у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, застосування судами попередніх інстанцій правила п.56.13 ст.56 Податкового кодексу України щодо обчислення та закінчення строків у процедурі адміністративного оскарження контролюючих органів, відповідно до якого у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Також, за вищевказаними обставинами підлягають врахуванню положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України щодо закінчення строку, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як передбачено п.56.16 ст.56 Податкового кодексу, днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Частина 2 ст.255 Цивільного кодексу України встановлює аналогічне правило, за яким письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Отже, враховуючи, що день закінчення строку оскарження позивачем рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 30 липня 2015 року № припав на вихідний день (суботу, 15 серпня 2015 року), останнім днем строку на подання скарги до органу вищого рівня був перший робочий день після вихідних - понеділок 17 серпня 2015 року, а оскільки скарга на рішення контролюючого органу подана позивачем до поштового відділення 17 серпня 2015 року, що підтверджується фіскальним чеком №4307 та не заперечується відповідачем, скарга позивача вважається поданою у межах та з додержанням встановлених строків.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог, визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20 серпня 2015 року №990/10/02-32-10-04 про залишення первинної скарги без розгляду як такого, що не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема вимогам щодо обґрунтованості, розсудливості та пропорційності.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області відхилити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді