Справа № 808/284/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року ( 11 год. 28 хв. )Справа № 808/284/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представника позивача: Гончаренко Н.А.,

представника відповідача: Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат"

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

18.01.2017 Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" (далі - позивач, ПАТ «Запорізький абразивний комбінат») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2016 №.

Ухвалою суду від 20.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/284/17, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 06.02.2017.

Ухвалою суду від 06.02.2017 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 27.02.2017.

У зв'язку із перебуванням судді Садового І.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 27.02.2017, не відбулося. Розгляд справи перенесено на 14.03.2017.

14.03.2017 провадження у справі поновлено.

14.03.2017 у розгляді справи оголошувалась перерва до 21.03.2017.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Камертон".

У судовому засіданні 21.03.2017 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях по справі від 14.03.2017. Зазначає, що причиною порушення позивача у вигляді несвоєчасного роздрукування Z-звіту стали проблеми з електропостачанням, які не залежали від суб'єктивного фактору та не могли бути передбачені завчасно. Зазначена у Z-звіті готівка в сумі 436130,40 грн. у повному обсязі проведена в касі та занесена у книгу обліку розрахункових операцій № /3, яка була зареєстрована у податковому органі 26.02.2015, що по суті підтверджує фактичне оприбуткування позивачем готівки. В свою чергу Z-звіт роздруковано одразу після відновлення основного живлення в електромережі, а тому висновки перевіряючих, на думку позивача, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Надалі 17.07.2015 торгова виручка магазину, згідно Х-звіту, була передана до каси підприємства, підтвердженням чого є прибутковий касовий ордер № 642 від 17.07.2015, а далі зарахована на розрахунковий рахунок підприємства (видатковий касовий ордер № 798 від 17.07.2015 та виписка банку від 17.07.2015). 02.08.2015 зазначена сума торгової виручки була оприбуткована в повному обсязі, Z-звiт роздрукований своєчасно, а запис до КОРО з різницею в сумі 2897,27 грн. було зроблено через технічну помилку. Окрім того зазначає, що санкції за спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані поза межами строків, передбачених ст. 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України). З наведених підстав вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.10.2016 № підлягає скасуванню. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у наданих запереченнях від 06.02.2017. Зазначив, що за висновками проведеної перевірки встановлено порушення, яке полягало у неоприбуткуванні готівкових коштів в повній сумі у день їх надходження в розмірі 436 130,40 грн. Зазначає, що у відповідності до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій. Однак, в ході перевірки встановлено, що ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» не використовував розрахункових книжок та те, що посадовими особами останнього не заповнено розділ 3 «Облік розрахункових квитанцій» наданої до перевірки Книги обліку розрахункових операцій №/3. Щодо посилань ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» на ч.1 ст. 250 ГК України зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 250 цього кодексу передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. Відтак вважає, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів, з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених ПК України. Посилаючись на норми п. 114.1 ст. 114 ПК України зазначає, що строки давності для нарахування податкових зобов'язань спливають не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом. Вважає, що контролюючий орган під час здійснення перевірки діяв на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи, 26.09.2016 Головним управління ДФС у Запорізькій області на підставі п. 80.2.4 ст. 80 ПК України була проведена фактична перевірка магазину ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» за період з 17.07.2015 по 05.10.2016, про що складено акт (довідка) фактичної перевірки від 06.10.2016 №0316/08/01/14/00222226 (а.с.11-14).

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон України №265) , п. 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637), п.6 гл.4 розділу 2 «Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 №417 (далі - Порядок №417).

13.10.2016 листом №2ф/2468 позивачем було надано заперечення до акту фактичної перевірки №0316/08/01/14/00222226 від 06.10.2016, на які 24.10.2016 отримано відповідь про відсутність підстав для задоволення заперечення.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2016 про застосування до позивача суми штрафних санкцій у розмірі 2 195 138, 35 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та абз.3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» скористалось правом на адміністративне оскарження, відповідно звернулось зі скаргою до Офісу великих платників податків ДФС. За результатами адміністративного оскарження скарга платника податків залишена без задоволення, а прийняте податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.15-20).

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно матеріалів перевірки ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» встановлено, що останнім неоприбутковано готівкові кошти у день їх одержання в повній сумі, а саме: в книзі ОРО в розділі «Облік руху готівки та сум розрахунків» в графі 5 «Сума розрахунків загальна» на сторінці 68 за 02.08.2015 оприбутковані готівкові кошти в розмірі 597210,27 грн., а відповідно звіту № 0756 за 02.08.2015 сума продажу готівкою склала 600107,81 грн., таким чином встановлено неоприбуткування готівкових коштів в день їх надходження в сумі 2897,27 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що Z-звіт (фіскальний звітний чек) №0514 за 17.07.2015 роздрукований 20.07.2015 о 07 год. 36 хв.

Оскільки, Z-звіт (фіскальний звітний чек) №0514 за 17.07.2015 роздрукований 20.07.2015, а саме не у день надходження готівкових коштів (сума розрахунків готівкою склала 436130,40 грн.), то і запис в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» в книзі ОРО №/3 від 26.02.2015 про оприбуткування готівкових коштів вчинено не 17.07.2015, а 20.07.2015, у день роздрукування ( Z-звіту ) фіскального звітного чеку.

Таким чином, перевіркою встановлено неоприбуткування готівкових коштів в повній сумі в день їх надходжень в розмірі 436 130,40 грн.

Також, на підставі відібраних пояснень продавця магазину ОСОБА_3 від 28.09.2016 в ході перевірки встановлено, що причиною не роздрукування Z - звіту стало те, що остання забула його роздрукувати. Крім того, в своїх поясненнях продавець ОСОБА_3 зазначила, що знала про відсутність електроенергії з 14 год. 20 хв. та про те, що вона працювала на РРО з використанням акумулятора до 16 год. 55 хв., потім РРО відключився.

Згідно наданої копії контрольної стрічки перевіркою встановлено, що остання розрахункова операція проводилась 17.07.2015 о 15 год. 18 хв.

Окрім того, згідно контрольної стрічки о 15 год. 31 хв. розпочато процес обнуління РРО, а саме роздруковано Z-звіт по товарам, але Z-звіт денний роздруковано лише 20.07.2015.

Крім того, перевіркою встановлено, що п.п. 6.5.2 п.6 «Послідовність роботи з касовим апаратом» посібника з експлуатації РРО MINI - Т 400 ME, передбачено формування за допомогою РРО денного звіту з обнулінням (Z-звіт) «Звіт 501».

Проте, вищезазначених дій 17.07.2015 посадовими особами ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» виконано не було.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України №265, дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Статтею 5 Закону України №265 передбачено, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до п.9 розділу III Порядку №417, на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнуління оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, після чого слід виконати Z-звіт (фіскальний звітний чек). За потреби виконується операція "службове внесення" на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Однак, в ході перевірки встановлено, що ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», на порушення норм Закону України №265, не використовував розрахункових книжок та те, що посадовими особами останнього не заповнено розділ 3 «Облік розрахункових квитанцій» наданої до перевірки Книги обліку розрахункових операцій №/3.

Відповідно до ст. 2 Закону України №265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Пунктом 9 ст. 3 Закону України №265 передбачено щоденно друкувати на реєстраторах, розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до п.6 гл. 4 розділу II Порядку № 417, що діяв на момент вчинення порушення, передбачено щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) рух готівки та суми розрахунків, при цьому данні за сумами отриманими від покупців та данні за сумами виданими покупцям записуються окремо. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових документах).

Згідно пункту 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас має своєчасно (у день надходження готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використання РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

З наведених підстав, суд погоджується з встановленими актом перевірки порушеннями позивачем п. 9 ст. 3 Закону України №265, п. 2.6. Положення №637, п.6 гл.4 розділу 2 Порядку №417.

Проте суд зазначає, що відповідальність за вчиненні порушення застосована до позивача згідно з абз. 3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» (далі - Указ №436/95).

Абзацом 3 ч. 1 ст. 1 Указу №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюється Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

За своєю суттю передбачена ст. 1 Указу №436/95 фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 ГК України. При цьому слід зазначити, що адміністративно- господарська санкція як захід організаційно-правового або майнового характеру застосовується уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а отже, встановлений ст. 250 ГК України строк адміністративно-господарської санкції застосовується при її реалізації.

Згідно зі ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені ст. 250 ГК України, відповідно до ч. 1 якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Зі змісту цієї статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки та перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах).

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки та перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах) полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки та перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч. 1 ст. 250 ГК України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно- господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Правова позиція щодо застосування до спірних відносин ст.250 ГК України висловлена у постановах Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) від 24.01.2017 по справі №К/800/16239/16, від 17.03.2015 по справі № К/800/54119/14, ухвалі ВАСУ від 08.10.2014 по справі №К/800/47939/13, ухвалі ВАСУ від 15.09.2015 по справі № К/800/19141/14.

В свою чергу відповідач, посилаючись на ч.2 ст. 250 ГК України, вказує, що дія вказаної статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені ПК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. Враховуючи, що порядок застосування штрафних санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства врегульовано ПК України, граничні строки їх нарахування передбачені п.114.1 ст. 114 ПК України і складають 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

З цього приводу слід зазначити, що редакція ч.2 ст.250 ГК України діє з 12.08.2015, в той час, коли порушення, за яке нараховано штрафні санкції датоване 20.07.2015.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Окрім того, за правилами п.56.21 ст.56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відтак, враховуючи те, що застосований згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 26.10.2016 № штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених ст. 250 ГК України.

Оскільки Z-звіт за 17.07.2015 проведений ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» 20.07.2015, а санкції згідно податкового повідомлення-рішення № нараховані 26.10.2016, суд вважає, що такі санкції застосовані поза межами строків, передбачених ст.250 ГК України.

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення від 26.10.2016 № підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС від 26.10.2016 № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 2 195 138 (два мільйони сто дев'яносто п'ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 35 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" (69014, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, буд. 44, ) судовий збір у розмірі 32 928 (тридцять дві тисячі дев'ятсот двадцять вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий