Справа № 819/1426/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Справа № 876/1985/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом в якому просить: зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2778,00 грн., сплаченого згідно квитанції № 09810009 від 01 квітня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбали нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ та організацій, що придбали нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетом і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода та обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбали житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що письмові докази по справі свідчать про відсутність у позивача раніше зареєстрованого права власності на житло, набутого внаслідок його придбання, відтак придбана ним квартира вперше.

Законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково, або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання до відповідного органу, що контролює справляє надходжень бюджету з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона відповідача покликається на те, що згідно п. 8 ст. 2 ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

У постанові КМУ від 03.11.1998 року № 1740 «Про затвердження Порядку сплати на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», викладено вичерпний перелік випадків, коли збір не сплачується.

ПФУ не володіє інформацією стосовно прав власності громадянина на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, а надані позивачем документи є недостатніми.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 01 квітня 2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - однокімнатної квартири під номером 69, що знаходиться в будинку під номером АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Перед укладанням вказаного договору купівлі - продажу, позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу майна в розмірі 1% від вартості придбаного житла, а саме: 2778,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 09810009 від 01 квітня 2015 року (а.с. 11).

01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернополільської області із заявою від 01.11.2016 року про те, щоб об'єднане управління сформувало та подало до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі подання про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 2778,00 грн., сплаченого згідно квитанції №09810009 від 01 квітня 2015 року (а.с. 14-15).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних фондів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», регулюється Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740 , згідно пункту 15-1 якого, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, при придбанні нерухомого майна із загального правила про обов'язковість сплати збору законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Довідка від 28 листопада 2016 року № 3917 видана ОСОБА_1 на підтвердження надходження 02.04.2015 р. збору з операції придбання нерухомого майна в сумі 2778,00 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. на рахунок державного бюджету (а.с.28).

Також, судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що процедура повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету, врегульована «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженим наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року №226, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2002 року за №1000/7288 та здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету. Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками викладеними судом першої інстанції, адже неможливість перевірити придбання майна вперше, не виправдовує дії відповідача, щодо неповернення коштів у випадку, коли самим вищевказаним Законом передбачено звільнення від сплати даного платежу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року по справі № 819/1426/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді С.П. Нос

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 20.03.2017 року.