Справа № 821/1497/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Київ К/800/10727/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);

Калашнікової О.В.,

Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області про зобов'язання виконати пункти вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області (далі - відповідач) про зобов'язання виконати пункти вимоги.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано Любимівську селищну раду Каховського району Херсонської області виконати пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 вимоги від 14 березня 2014 року

№40-13/487.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням апеляційного суду, Державна фінансова інспекція в Херсонській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області відповідно до пункту 4.3.6.1 плану роботи на ІV квартал 2013 року, на підставі направлення, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області за період з 01 січня 2011 року по 01 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 28 лютого 2014року №40-27/02.

З метою усунення виявлених в результаті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області винесено вимогу від 14 березня 2014 року №40-13/487, якою зобов'язано відповідача, зокрема пунктами:

2.1 - усунути фінансове порушення, шляхом перерахування грошових коштів до бюджету Любимівської селищної ради по коду надходження 24060300 «Інші надходження» на суму 1395,29 грн.;

2.2 - усунути фінансове порушення шляхом надходження грошових коштів на казначейський рахунок селищної ради або до каси на загальну суму 2722,36 грн. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.3 - усунути фінансове порушення шляхом надходження грошових коштів на казначейський рахунок селищної ради або до каси на загальну суму 1108,41 грн. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.6 - усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів в касу селищної ради та/або на реєстраційний рахунок. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.7 - усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів (1251,00 грн.) в касу селищної ради та/або на реєстраційний рахунок. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.8 - усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів (3109,46 грн.) в касу селищної ради та/або на реєстраційний рахунок. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.9 - усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів (2219,00 грн.) в касу селищної ради та/або на реєстраційний рахунок. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

2.10 - усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів (901,76 грн.) в касу селищної ради та/або на реєстраційний рахунок. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу. В іншому випадку стягнути з винних осіб, шкоду у порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України.

З метою зобов'язання відповідача виконати вищезазначені пункти вимоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 визначено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, позивачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, від 23 червня 2015 року №21-967а15, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постановлене у справі рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: