Справа № 814/1992/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1992/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

21 березня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.

судді -Потапчука В.О.

судді -Семенюка Г.В.

за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.09.2016р. №255 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.09.2016р. № 255 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначає як одну з підстав звільнення зі служби в поліції звільнення "у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів", про що особа повинна бути попереджена про майбутнє звільнення за два місяці. При цьому діючим законодавством передбачено, що власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Разом з тим, відповідач за період з 11.07.2016 року до дати фактичного звільнення, не запропонував позивачу жодної відповідної посади у складі поліції.

Постановою Миколаївській окружного адміністративного суду від 24.11.2016 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №255 о/с від 12.09.2016 року про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України "Про Національну поліцію України" (у зв'язку із скороченням або проведенням організаційних заходів);

- поновлено капітана поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції.

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 3762,50 грн.;

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць в сумі 5337,50 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Головним управлінням Національної поліції в Миколаїівській області подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 2005 року по 06.11.2015 рік ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, на час звільнення мав спеціальне звання капітан міліції.

07 листопада 2015 року наказом начальника ГУНП у Миколаївській області №5о/с "По особовому складу" відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" позивач був призначений на посаду старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції з присвоєнням звання капітана поліції.

Відповідно до наказу №47 о/с від 21.03.2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Миколаївським окружним адміністративним судом 22.06.2016 року по справі №814/673/16 винесено постанову, якою скасовано наказ №47 від 21.03.2016 р. та поновлено позивача на посаді старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції.

На підставі вищевказаної постанови був виданий наказ ГУ НП в Миколаївській області №162 о/с від 08.07.2016 року, яким ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції.

Позивачу 11.07.2016 року під підпис вручено попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, в зв'язку з скороченням займаної посади.

12 вересня 2016 року відповідно до наказу ГУ НП в Миколаївській області №255 о/с позивач був звільнений з посади старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції за ч. 1 п.4 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку зі скороченням штатів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що трудові гарантії позивача були порушені, у зв'язку з чим повинні бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, перевірено підстави прийняття оскаржуваного рішення та зроблено вірний висновок про його необґрунтованість і безпідставність, що в свою чергу є безумовним наслідком скасування вказаного рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення адміністративних спорів з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, у цьому випадку Закону України "Про Національну поліцію". Але, у випадках не врегульованих спеціальним законодавством, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію", призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 62 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Як встановлено судом першої інстанції, наказами голови Національної поліції України від 28.04.2016 р. № 360 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" та т.в.о. начальника ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2016 р. № 440 дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області" були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області та скорочені всі посади та оголошені постійні штати ГУНП.

В новому штатному розкладі було затверджено штат у кількості 3272 штатних одиниць (а.с. 71-75).

Посаду позивача було збережено, що підтверджується звітом про добір на службу та рух кадрів в ГУ НП в Миколаївській області.

Наведене свідчить, що в структурі ГУНП в Миколаївській області не відбулась реорганізація, оскільки фактично штат Управління ГУНП в Миколаївській області не скоротився, посаду, яку обіймав позивач, не було скорочено.

Верховний Суд України у постановах від 17 жовтня 2011 року справа № 21-237а11 та від 28.10.2014 р. справа №21-484а14 висловив позицію, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Отже, встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Миколаївській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

Окрім цього, частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Колегія суддів зазначає, що жодної іншої посади, відповідачем не пропонувалось та доказів відмови позивача від інших посад в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надано.

Також, відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги частини 5 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Національної поліції в Миколаївській області зазначає, що під час звільнення відповідач керувався протоколом атестаційної комісії ОП №15.00004309.0022222 від 02.03.2016 року, який зберігається в матеріалах особової справи, згідно з висновками якого позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Колегія суддів не приймає таких доводів апеляційної скарги, оскільки, Управлінням ГУНП безпідставно не прийнято до уваги висновки Миколаївського окружного адміністративного суду, викладені в постанові від 22.06.2016 року по справі №814/673/16, за якими судом встановлено, що висновки атестаційної комісії, викладені в Протоколі від 02.03.2016 року засідання атестаційної комісії № 7 головного управління Національної поліції в Миколаївській області не відповідають критеріям обґрунтованості. Окрім того, судом першої інстанції зазначено, що в висновках комісії не зазначені конкретні факти, які б свідчили про службову невідповідність позивача (а.с. 76-77).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач необґрунтовано взяв до уваги висновки атестаційної комісії під час звільнення позивача.

Окрім того, апелянт вказує на те, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року позивача поновлено без зазначення посади, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Колегія суддів вказує на те, що дані доводи апелянта спростовуються матеріалами справи, оскільки, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року виправлено помилку в постанові Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №814/1992/16 від 24.11.2016 року, виклавши п. 3 резолютивної частини постанови у наступній редакції - "3.Поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції." (а.с. 107).

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не проводилась реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний та позивачу не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про звільнення у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на тій посаді та у тому органу, в якому він був протиправно звільнений та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196; 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області- залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 березня 2017 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк