Справа № 712/13912/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, голови Черкаської міської ради про відшкодування шкоди за ненадання матеріальної допомоги на ліки,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до начальника Придніпровського районного управління соціального захисту населення міста Черкаси та голови Черкаської міської ради, у якому просив визнати дії відповідачів протиправними та зобов'язати їх виплатити йому матеріальну допомогу на ліки за 2016 рік; відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі ненаданої допомоги - 600 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з такого.

Судом установлено, що позивач, який є інвалідом 1 групи, у листопаді 2016 року звернувся до Управління соціального захисту населення Придніпровського району м. Черкаси із заявою про надання одноразової матеріальної допомоги інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам, проте управління листом від 25.11.2016 № 4325/28-2/05 повідомило позивача про те, що кошти, передбачені на 2016 рік, використані у повному обсязі. У зв'язку із цим, 11.11.2016 позивач звернувся на гарячу лінію Урядового контактного центру з проханням надати матеріальну допомогу на лікування. Листом від 06.12.2016 № 8686-2 позивача повідомлено, що згідно із його заявою від 28.04.2016 розпорядженням міського голови від 02.06.2016 №184-р йому було виділено 5500 грн. за рахунок коштів, визначених депутатам Черкаської міської ради.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про основи соціального захисту інвалідів" матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Відповідно ст. 40 Закону України "Про основи соціального захисту інвалідів" конкретні умови і порядок пенсійного забезпечення і надання допомоги та інших соціальних послуг визначаються законодавством про пенсійне забезпечення в Україні і рішеннями Уряду України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2011 року № 158 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання одноразової матеріальної допомоги інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам (далі за текстом - Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що одноразова матеріальна допомога (далі - допомога) виплачується Мінсоцполітики, регіональними та районними органами соціального захисту населення.

При цьому Мінсоцполітики може використовувати для виплати допомоги не більш як 3 відсотки загальної суми бюджетних коштів, а регіональні органи соціального захисту населення - не більш як 10 відсотків загальної суми коштів, розподілених відповідно Автономній Республіці Крим, області, мм. Києву та Севастополю.

Відповідно до п. 5 Порядку допомога надається у разі тривалої хвороби, смерті близьких родичів (одного з подружжя, батьків, дітей), стихійного лиха та інших особливих обставин інвалідам, дітям-інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам, які отримують пенсію та/або державну соціальну допомогу відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" і "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам", якщо розмір таких виплат у місяці, що передує місяцю звернення, не перевищує двох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Розмір пенсії та державної соціальної допомоги за місяць визначається з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

Згідно з п. 8 Порядку допомога надається регіональними або районними органами соціального захисту населення один раз на рік у розмірі 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (на момент звернення).

Рішення про надання або відмову у наданні допомоги приймається створеною у відповідному органі соціального захисту населення комісією та оформлюється протоколом за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у межах даної справи позивачем заявлено вимоги до начальника Придніпровського районного управління соціального захисту населення міста Черкаси та голови Черкаської міської ради. Позивач просив визнати дії саме цих відповідачів незаконними та протиправними і зобов'язати виплатити йому матеріальну допомогу відповідно до Порядку № 158, обґрунтовуючи вимоги тим, що фінансування відповідача 1 здійснює відповідач 2.

Відповідно до п. 2 та 3 Порядку № 158 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Мінсоцполітики здійснює розподіл бюджетних коштів між регіональними органами соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення.

Розподіл здійснюється пропорційно чисельності осіб, які отримують пенсію та/або державну соціальну допомогу в розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Чисельність таких осіб визначається на підставі відповідних форм звітності та/або за даними державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр".

З огляду на викладені правові норми, розподіл бюджетних коштів між регіональними органами соціального захисту населення здійснює Мінсоцполітики, а регіональні органи соціального захисту населення розподіляють ці кошти між районними органами соціального захисту населення, а не головою ради, як помилково вважає позивач. Поряд із цим, за змістом п. 8 Порядку рішення про надання або відмову у наданні допомоги приймається створеною у відповідному органі соціального захисту населення комісією, тобто колегіальним органом, а не начальником такого органу, який не відповідає особисто за рішення комісії щодо відмови у наданні позивачу одноразової грошової допомоги, а діє лише в межах повноважень визначених законом.

Таким чином, позовні вимоги до начальника Придніпровського районного управління соціального захисту населення міста Черкаси та голови Черкаської міської ради задоволенню не підлягають, позаяк позивачем не доведено порушення його прав названими відповідачами.

На думку колегії суддів, належним способом захисту порушеного права у межах спірних правовідносин, є оскарження рішення комісії, прийнятого за результатами розгляду питання про надання матеріальної допомоги, яке оформлюється протоколом.

Водночас позивачем вимог до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у межах цього спору не заявлено, а тому у колегії суддів відсутні підстави для надання оцінки правомірності прийнятих цим суб'єктом владних повноважень рішень та дій, позаяк такі не є предметом оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За правилами ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем не доведено спричинення відповідачами реальних збитків та моральних страждань внаслідок протиправних дій відповідачів, тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильними, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, голови Черкаської міської ради про відшкодування шкоди за ненадання матеріальної допомоги на ліки - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 17.03.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.