Справа № 826/22817/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування пункту 9 додатку до наказу від 02.03.2015 №122 та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, в якому просив суд скасувати пункт 9 додатку до наказу від 02.03.2015 №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік» та зобов'язати відповідача затвердити на 2015 рік розмірі нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах ПАТ «Лубнигаз» відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 №595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за №1224/8545.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2016 року позов задоволено частково, скасовано додаток до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.03.2015 року №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік» в частині пункту 20 про встановлення для ПАТ «Лубнигаз» розміру нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік; зобов'язано відповідача затвердити на 2015 рік розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах ПАТ «Лубнигаз» відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 №595.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 березня 2015 року №122 відповідно до Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №382, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за №1361/20099, та з метою приведення методик визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств до вимог та стандартів ЄС, затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік, зокрема у додатку 20 визначено витрат для ПАТ «Лубнигаз» у розмірі 6285 тис м3.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в пункті 9 додатку до наказу від 02.03.2015 №122, який просить скасувати позивач, визначено розмір нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах для ПАТ «Закарпатгаз», в той час, як дані розміри для ПАТ «Лубнигаз» закріплені в пункті 20 додатку.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначений наказ повинен відповідати наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за №1361/20099.

Не погоджуючись із розміром нормативних втрат і виробничо - технологічними витратами природного газу в газорозподільних мережах, визначеного в оскаржуваному наказі для ПАТ «Лубнигаз», позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів та пояснень, що спричинили затвердження в оскаржуваному наказі розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах позивача на 2015 рік в обсягах, нижчих ніж розраховані позивачем на підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2011 року за №1361/20099).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, пунктом 1 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №737 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2011 року за №1361/20099) установлений порядок визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах (далі Наказ №737).

Річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №571/7892, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 №595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за №1224/8545 (підпункт 1.1).

Газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками, зазначеними в підпункті 1.1 пункту 1 цього наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (підпункт 1.2).

На підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік (підпункт 1.3).

Затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу є максимально допустимими для певного року (підпункт 1.4).

У разі непогодження розрахованих газорозподільним підприємством річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надає йому вмотивовану відмову (підпункт 1.5).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, положеннями Наказу №737 передбачено, що підприємства самостійно згідно з методиками розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат природного газу на календарний рік, які мають не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подати до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на затвердження. В той же час, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України зобов'язане або надати такому підприємству вмотивовану відмову щодо непогодження розрахованих газорозподільним підприємством річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, або впродовж місяця на підставі даних, отриманих від підприємств, затвердити щодо кожного газорозподільного підприємства обсяги виробничо - технологічних витрат на наступний календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» листом від 17.10.2014 №3442 «Щодо обсягів виробничо-технологічних витрат/втрат природного газу на 2015 рік» подало до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України розрахунки обсягів очікуваних виробничо - технологічних витрат та нормованих втрат природного газу на 2015 рік, які в загальному становлять 9480,708 тис. м3, а саме: 0,317 тис. м3 - розмір плануємих виробничо - технологічних витрат; 6744,435 тис. м3 - розмір плануємих виробничо - технологічних втрат природного газу; 2735,956 тис. м3 - розмір втрат природного газу при його вимірюванні побутовими лічильниками у разі неприведення об'єму газу до стандартних умов.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів, які підтверджують направлення позивачу відмови в затвердженні розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік.

Проте, як вбачається із пункту 20 додатку до наказу від 02.03.2015 №122, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України визначено для ПАТ «Лубнигаз» об'єм нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах в розмірі 6285 тис. м3, замість розрахованих позивачем 9480,708 тис. м3.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно матеріалів справи, з боку відповідача відсутні будь-які зауваження щодо правильності здійснених позивачем розрахунків розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ним було самостійно розраховувало нормативні втрати і виробничо - технологічні витрати природного газу на календарний рік згідно з методиками, оскільки ним не надано такого розрахунку та відповідно до положень Наказу №737 таких розрахунок здійснює підприємство, а Міністерств енергетики та вугільної промисловості України їх затверджує.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права скасував додаток до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.03.2015 року №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік» в частині пункту 20 про встановлення для ПАТ «Лубнигаз» розміру нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік, оскільки такий не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Відповідно до пункту 1 та 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Колегія суддів вважає, що рішення суб'єкта владних повноважень як правовий акт індивідуальної дії стосується конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє правові акти індивідуальної дії від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Отже, з аналізу наведених норм можна зробити висновок, що судовому захисту підлягають лише ті права, свободи та інтереси фізичних осіб, які були порушені суб'єктом владних повноважень. Такі права, свободи та інтереси можуть бути поновлені шляхом, зокрема, скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яким їх було порушено, або зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 березня 2015 року №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік», як правового акту індивідуальної дії, в частині затвердження Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» розмірів нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік у обсязі 6285 тис. м3 (пункт 20 додатку до наказу).

Також, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зобов'язання відповідача затвердити на 2015 рік розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах ПАТ «Лубнигаз», оскільки такі розміри є допустимими для певного року, тобто в даному випадку для 2015 року (пункт 1.4 Наказу №737), тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 березня 2015 року №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік» в частині затвердження Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» розмірів нормативних втрат і виробничо - технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік у обсязі 6285 тис. м3 (пункт 20 додатку до наказу).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 20.03.2017)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.