Справа № 404/4811/16-а (2-а/404/1104/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 404/4811/16-а (2-а/404/1104/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на постанову Кіровського районного м. Кіровограда від 31 жовтня 2016 року у справі №404/4811/16-а (2а/404/1104/16) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиплати позивачу призначеної пенсії з 01 червня 2016 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити позивачу виплату пенсії з 01 червня 2015 року у призначеному розмірі, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_2 призначену пенсію, починаючи з 01 червня 2015 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що зміна пенсійного законодавства, яке мало місце з 01.04.2015 року, має застосовуватись до нових правовідносин в системі пенсійного страхування державних службовців, які виникли після 01.04.2015 року, та не може скасовувати право особи на довічно призначену пенсію, яке виникло до набрання чинності змін пенсійного законодавства.

Також, позивач просив поновити йому строк на звернення до суду з адміністративним позовом. Своє клопотання обґрунтовував тим, що протягом другої половини 2015 року - початку 2016 року у зв'язку з тяжкою хворобою та оперативним втручанням по видаленню грижі у хребті він був позбавлений можливості без сторонньої допомоги вільно рухатись, на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надано лікарняні листи.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено строк звернення до суду із позовом, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.06.2015 року відповідно до ст.. ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 01 квітня 2015 року набули чинності зміни пенсійного законодавства, у відповідності до яких зупинено виплату пенсії пенсіонерам, які працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах передбачених, зокрема, ЗУ «Про державну службу». Позивач є пенсіонером, отримує пенсію та продовжує працювати на державній службі, на посаді, що дає право на призначення пенсії державного службовця, тому йому було правомірно зупинено виплату пенсію з 01.04.2015 року. В свою чергу, відповідач зазначає, що 01.01.2016 року підставою для зупинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на державній службі. Також, відповідач наголошує, що позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, що є підставою для застосування наслідків, передбачених ст.. 100 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, отримує пенсію за вислугою років з 08 жовтня 2008 року на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», працює в Державній екологічній інспекції в Кіровоградській області, на посаді та на умовах передбачених ЗУ «Про державну службу».

З 01.04.2015 року йому було зупинено виплату пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в кіровоградській області із заявою про надання інформації про причини припинення виплати пенсії та вимогою поновити виплату пенсії, в разі якщо відсутні законні підстави для припинення її виплати.

Листом від 04.07.2016 року №522/03.01.19 відповідач повідомив позивача про те, що виплату пенсії було припинено на підставі ст.. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка визначає, що пенсія призначена особам відповідно до цього закону (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІ групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбаченого ЗУ «Про державну службу» тимчасово не виплачується. Після звільнення з роботи пенсія відповідно до цього закону поновлюється.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач не дає право на призначення пенсії підставі ЗУ «Про державну службу», відтак достатніми є підстави для поновлення позивачу виплату пенсії з 01.06.2015 року. Також, суд дійшов висновку про наявність поважних підстав для поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції надаючи правову оцінку спірним відносинам виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким ч. 1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", ";Про державну службу", ";Про прокуратуру", ";Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Приписами ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №213 встановлено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, починаючи з 01.04.2015 року пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах зокрема передбачених Законом України "Про державну службу", тимчасово призупиняється.

В свою чергу, посилання суду першої інстанції як на підставу відновлення з 01.06.2015р. виплати пенсії позивачу на п.5 Прикінцевих положень Закону №213 на думку суду є необгрунтованими, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України; при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої, у тому числі, призначеної на підставі Закону №1058

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції від 01.01.2016 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону з 01.01.2017 року, тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру","Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

Отже, з 01 січня 2016 року підставою для зупинення виплати особі призначеної пенсії, є сам факт роботи на посаді, яка передбачена ЗУ «Про державну службу».

Враховуючи те, що позивач продовжує працювати на державній службі, він є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія ЗУ «Про державну службу» та ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому зупинення виплати пенсії за вислугою років з 01 квітня 2015 року є правомірним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Суд зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ та окремі положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неконституційними не визнані, тобто є чинними та підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних відносин приписів ст.. 100 КАС України, у зв'язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду із позовом, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач починаючи з липня 2015 року до початку 2016 року перебував на лікуванні та зазнав оперативного втручання з видалення грижі в хребті, не мав змоги самостійно пересуватись. Вказане обґрунтовано було визнано судом першої інстанції поважною підставою для поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відтак. суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутні підстави для залишення частини позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду на підставі ст.. 100 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, та керуючись ст.195, ст.196, ст.. 198, 202, 207, КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 жовтня 2016 року у справі №404/4811/16-а (2а/404/1104/16) - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко