Справа № 2-а-15485/11
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2011 року, о 17 годині 00 хвилин, суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С., розглянувши, в порядку скороченого провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2011 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради. Вказувала на те, що вона є матірю загиблого в Афганістані військовослужбовця. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня їй повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Однак позивачка отримала цю допомогу частково. Просила стягнути з відповідача недоплачену грошову допомогу за 2011 р., визнавши дії відповідача в частині невиплати допомоги в повному обсязі неправомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до ст.17-1 Закону № 3551 - щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Таким чином належним відповідачем по справі, який повинен займатись виплатою зазначеної допомоги, є Департамент праці та соціального захисту населення.

ОСОБА_1 є матірю загиблого в Афганістані військовослужбовця і має право на пільги, встановлені законодавством (посвідчення серії Г № 525599).

Відповідно до листа за вих. № Д-П-1415-1/л від 22.09.2011 року відповідач повідомив, що разова грошова допомога до 5 травня позивачці, як члену сімї загиблого ветерана війни, виплачена у розмірі 245 грн., згідно з постановою КМУ від 4 квітня 2011 р. № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином позивачці в 2011 р. було виплачено разову грошову допомогу частково, оскільки виплати грошової допомоги до 5 травня здійснюються відповідачем в межах бюджетних призначень.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року за № 3551-ХП із змінами, позивачка має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних Законів держава не вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав осіб, встановлених Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка має право на отримання, як мати загиблого в Афганістані військовослужбовця, у 2011 році разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, однак відповідач, сплачуючи допомогу у меншому розмірі, необґрунтовано порушує права позивача.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в частині зобовязання відповідача нарахувати та сплатити на її користь недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня у 2011 році, у відповідності до ст. ст. 10, 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, встановленої на день нарахування, з урахуванням виплаченої суми, визнавши дії відповідача в частині невиплати грошової допомоги в повному обсязі неправомірними. Адміністративний суд не наділений правом призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень - відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача конкретно визначеної суми недоотриманої допомоги.

Керуючись ст.22 Конституції України, ст. ст. 10, 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 9,11, 86, 159, 160-162 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради в частині невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2011 році неправомірними.

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня у 2011 році, у відповідності до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, встановленої на день нарахування, з урахуванням виплаченої суми.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: