Справа № 825/306/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/306/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним запису, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2017 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.01.2017 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області; визнати недійсним запис № 11 у трудовій книжці ОСОБА_1, сформований 31.01.2017; стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2015 був прийнятий на службу до Національної поліції України на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 23.01.2017 № 135 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Прилуцького відділу поліції» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції. У свою чергу, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Разом з тим, позивач вважає звільнення безпідставним та таким, що здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України, а наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу» таким, шо підлягає скасуванню.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки в оскаржуваних правовідносинах відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.02.2007 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 07.11.2015 № 3 о/с старшому сержанту міліції ОСОБА_1, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», присвоєно звання старшого сержанта поліції та призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (копія трудової книжки ОСОБА_1 серії БН №409672 від 03.11.2003, копія довідки від 19.01.2017 та копія довідки від 01.02.2017 №25 (а.с. 8,9,11,47).

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2016 начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 видано наказ № 1503 «Про призначення та проведення службового розслідування», відповідно до якого призначено службове розслідування, на підставі листа Прокуратури Чернігівської області від 22.12.2016, проведення якого доручено старшому інспектору з особливих доручень ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_5 (а.с.40).

За результатами проведеного службового розслідування, 23.01.2017 старшим інспектором з особливих доручень ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_5 складено висновок службового розслідування (а.с.43-45).

На підставі висновку службового розслідування, 23.01.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 видано наказ № 135 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Прилуцького відділу поліції», яким, зокрема, ОСОБА_1, за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обовязків, вимог статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції.

Як вбачається з копії вищевказаного наказу, з його положеннями позивач ознайомився 30.01.2017 (особистий підпис позивача) (а.с.48).

У свою чергу, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.01.2017 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.10).

Вважаючи наказ тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу» протиправним та таким, який підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді із виплатою відповідних сум грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Так, частиною 1 статті 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною 1 статті 19 Закону №580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Закону №580-VIII встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнято, в установленому Законом порядку, як нормативно-правовий акт.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваного наказу та судового розгляду адміністративної справи, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі Дисциплінарний статут), який регулює питання дисципліни поліцейських.

У свою чергу, згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту, останній визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У свою чергу, статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

На підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4, на підставі висновку службового розслідування від 23.01.2017, яким запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції, видано наказ від 23.01.2017 № 135 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Прилуцького відділу поліції», яким, зокрема, ОСОБА_1, за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обовязків, вимог статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції (а.с.48).

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що саме вищевказаний наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4В про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача несе для останнього відповідні наслідки, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції та підлягає оскарженню у разі не згоди з ним позивача.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач з вищевказаним наказом був ознайомлений 30.01.2017 (а.с.48), останній ОСОБА_1 у судовому порядку не оскаржувався, а тому, на момент розгляду даної справи у суді, є чинним.

Разом з тим, наказ Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 31.01.2017 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та який просить скасувати позивач, є лише законною реалізацією наказу від 23.01.2017 № 135, протиправність якого, як встановлено судом вище, не оскаржувалась позивачем.

Оскільки, наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4від 23.01.2017 № 135 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Прилуцького відділу поліції», станом на момент розгляду даної справи є чинним, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу».

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 31.01.2017 № 25 о/с «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.01.2017 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) та задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, визнання недійсним запису № 11 у трудовій книжці ОСОБА_1, сформованого 31.01.2017 та стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то останні, також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої вимоги у задоволення якої судом було відмовлено.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Михайловича- відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій