Справа № 826/1344/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1344/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича та просила:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича щодо невключення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню про відшкодування коштів за договором № 1091/2015 банківського вкладу на вимогу «Зручний Контракт» від 20.08.2015, укладеного між нею та ПАТ «Банк «Контракт» ;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Банк «Контракт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати відповідну інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 20.08.2015 між ПАТ «Банк «Контракт» (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) укладено договір банківського вкладу на вимогу №1091/2015, за умовами п.2.1 якого банк відкриває вкладнику рахунок для обліку вкладу на вимогу № НОМЕР_1, а вкладник перераховує на нього з власного поточного рахунку або вносить/переказує готівкою через касу банку грошові кошти у сумі 10,00 грн.

20 Серпня 2015 року позивач внесла на зазначений депозитний рахунок 10,00 грн, що підтверджується квитанцією банку № ТК.87762.73.550.

Того ж дня позивач внесла на зазначений депозитний рахунок 190 000,00 грн, що підтверджується квитанцією банку № ТК.87762.1167.550.

У період з 07.10.2015 по 06.01.2016 у ПАТ «Банку «Контракт» запроваджено Тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці включно.

15 Жовтня 2015 року на офіційному сайті ПАТ «Банк «Контракт» було розміщено повідомлення про те, що для отримання коштів вкладники ПАТ «Банк «Контракт» з 16.12.2015 по 27.01.2016 включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду АТ «ОТП Банк».

Постановою Правління Національного банку України від 10.12.2015 №876 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Контракт» та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Контракт» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 10.12.2015 №220 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Контракт» та призначено уповноважену особу Фонду Шкурка Віктора Михайловича, якому делеговано строком на два роки з 11.12.2015 по 10.12.2017 (включно) всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банку «Контракт», визначені статтями 37,38,47-52,52(1),53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

22 Грудня 2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду з листом щодо включення її в реєстр виплат коштів Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, за результатами розгляду означеного звернення відповідач листом від 29.12.2015 №51/11-5251 повідомив про невключення позивача до загального реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у зв'язку із виявленням фактів шахрайства, інших протиправних дій працівників банку, або інших осіб, унаслідок чого було штучно збільшено гарантовану суму відшкодування за рахунок Фонду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на момент формування переліку вкладників ПАТ «Банку «Контракт» тривала судова процедура накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкриті у ПАТ «Банк «Контракт», в тому числі і на рахунок позивача, а тому в даному випадку в Уповноваженої особи не було на час прийняття рішення законодавчо визначеного обов'язку включити позивача у перелік вкладників ПАТ «Банку «Контракт».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Статтею 27 Закону №4452-VI визначено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас, пунктом 4 статті 26 Закону №4452-VI встановлені випадки, у разі настання яких, Фонд не відшкодовує кошти, в тому числі в переліку таких випадків міститься пункт 11, згідно до якого Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 уповноважена особа включила позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Контракт», сформованого відповідно до статті 27 Закону №4452-VI.

Однак, в подальшому ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 по справі №11-сс/796/402/2016 було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва Єфімова А.А. про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкриті у ПАТ «Банк «Контракт»; накладено арешт на рахунки фізичних осіб, відкриті у ПАТ «Банк «Контракт», в тому числі і рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3 НОМЕР_1.

У вказаній ухвалі зазначено, що майно, яке є предметом (засобом) вчинення кримінального правопорушення, повинно арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вказана ухвала прийнята ПАТ «Банком «Контракт» до негайного виконання, у зв'язку з чим на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3 НОМЕР_1, накладено арешт.

З огляду на викладені вище обставини та положення чинного законодавства, колегія суддів не вбачає в діях Уповноваженої особи Фонду протиправної бездіяльності, що виходить за межі законодавства та, як наслідок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки законодавцем встановлено заборону на відшкодування коштів особам, рахунки яких перебувають під арештом за рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3 є необгунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів свідома щодо наявності правового висновку Верховного Суду України у постанові від 16 лютого 2016 року у справі №826/2043/15, який зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку, належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Однак, вважає, що застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутством є визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пункт 2 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

З наведеного випливає, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Частина восьма статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює, що дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

В свою чергу норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачають особливу процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, відмінну від порядку ліквідації банкрута, яка здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: виведення неплатоспроможного банку з ринку здійснюється на підставі відповідної постанови Правління Національного банку України за правилами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не передбачає порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором, оскільки Фонд та уповноважена особа Фонду виконують управлінські владні функції, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з виконання дій із забезпечення виведення банку з ринку та організації виплат відшкодувань за вкладами.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини виникли між вкладником та Фондом і його Уповноваженою особою як наслідок запровадження процедури ліквідації банку, а не у межах процедури банкрутства, та без участі банку як боржника.

Отже, на переконання колегії суддів, даний спір з приводу виконання відповідачами функцій з організації виплати відшкодування за вкладами є публічно-правовим та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.