Справа № 487/5082/16-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/5082/16-а
Провадження № 2-а/487/48/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Пономарьовій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції в особі Маляренка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції в особі Маляренка С.В. про скасування постанови АР№129038 від 07.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., оскільки вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, в його діях відсутня вина, є безпідставною, необґрунтованою, тому підлягає скасуванню

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини та просив про задоволення вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07.10.2016 року він керував т/з Фольксваген номерний знак НОМЕР_1, у зв'язка з тим, що двигун його автомобіля став глохнути та щоб уникнути аварійної ситуації, він був вимушений здійснити зупинку на бокової частині дороги, приблизно на відстані 45 м від залізничного переїзду, увімкнувши аварійну сигналізацію, а сигнальний знак встановити не встиг. В цей час до нього підійшли працівники патрульної поліції та ігноруючи його пояснення щодо вимушеної зупинки, виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєня правопорушення, передбаченого по ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу. Права йому були роз'ясненні вже після винесення постанови, він заперечував проти порушенням ПДР про що зауважив в постанові, але надати пояснення перед винесенням постанови йому не запропонували.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що 07.10.2016 року інспекторами патрульної поліції Маляренко С.В. і Ткаченко С.В. було виявлено порушення ПДР, а саме позивач керуючи т/з Фольксваген д/н НОМЕР_1 допустив зупинку та стоянку транспортного засобу ближче 50 м до залізничного переїзду, чим порушив п. 15.9 а ПДР. Після зупинки водія інспекторами йому були роз'яснені права за ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП та суть правопорушення, при цьому двигун автомобіля був вимкнений, а аварійна сигналізація не працювала. Після чого було винесено постанову АР№129038 від 07.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, копія постанови вручена водію, при цьому через фізичні властивості копії, насиченість кольору чорнила та його чіткість була не така, як на оригіналі. Вчинення позивачем вказаного вище правопорушення підтверджується безпосереднім спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу (винесення постанови), тобто інспекторів УПП та письмовим рапортом інспектора Маляренка С.В.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора, суд приходить до наступного:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про національну поліцію» Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Як встановлено судом, 07.10.2016 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову АР№129038 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 07.10.2016 року о 12-20 год. в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, 332, здійснив зупинку, дописано стоянку транспортного засобу Фольксваген д/н НОМЕР_1 ближче 50 м до залізничного переїзду, чим порушив п. 15.10 а ПДР та дописано п. 15.9А.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на 20 кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїздку пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 15.10 а ПДР України стоянка заборонена у місцях, де заборонено зупинка.

Згідно п. 15.9 а ПДР України зупинка забороняється на залізничних переїздах.

В той час, згідно п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Як стверджував позивач, при цьому вказане ним зазначено і в постанові АР №129038, він був вимушений зупинитися перед залізничним переїздом, у зв'язку з раптовою поломкою та зупинкою автомобіля, при цьому ним було увімкнуто аварійну сигналізацію. В судовому засіданні представником відповідача не надано доказів та не добуто їх під час судового розгляду , які б спростовували б ці твердження позивача.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 Кодексу).

Проте, не зважаючи на те, що позивач одразу пояснив, що він вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнає, інспектор патрульної поліції виніс постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної без врахування заперечень порушника щодо вчиненням ним вказаного в постанові правопорушення, також не було запропоновано про відкладення розгляду справи та винесення постанови, для отримання порушником правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, який має право на надання юридичної допомоги, а право на правову допомогу гарантовано ст.59 Основного закону України та вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, при винесенні постанови інспектором поліції не були з'ясовані усі обставини справи, не враховані пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та не отримані всі докази в повному обсязі, у тому числі щодо пояснення порушника про вимушену зупинку, у зв'язку з поломкою автомобіля.

Крім того, постанова має дописки, з постанови не зрозуміло який саме пункт ПДР України порушив позивач, та надана позивачу копія постанови взагалі не читаєма.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова про адміністративне правопорушення АР№129038 від 07.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції в особі Маляренка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову АР№129038 від 07.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєня правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина