Справа № 810/2515/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2515/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Чередніченка М.В.,

представника відповідача: Огейчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича, Державного реєстратора Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябого Дмитра Сергійовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство Науково - виробнича фірма «Ферокерам», ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Будсервіс» про визнання протиправними дій та визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, -

У с т а н о в и в:

ГП «Магістраль» звернулося у суд із позовом до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича, Державного реєстратора Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябого Дмитра Сергійовича, у якому просило:

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича щодо прийняття рішення, індексний номер 28769690 від 16.03.2016 про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на нежитлову будівлю, загальною площею 47,6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати протиправним та скасувати зазначене рішення;

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича щодо прийняття рішення, індексний номер 29737523 від 24.05.2016 про реєстрацію змін до права власності, щодо зміни підстави виникнення права власності, а також визнати протиправним та скасувати зазначене рішення;

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича щодо прийняття рішення, індексний номер 29777108 від 27.05.2016 про внесення змін до відомостей про право власності, стосовно зміни підстави виникнення права власності, а також визнати протиправним та скасувати зазначене рішення;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябого Дмитра Сергійовича стосовно прийняття рішення, індексний номер 30623238 від 25.07.2016 про реєстрацію та внесення змін до відомостей про право власності, стосовно зміни площі об'єкта нерухомого майна, додаткових відомостей та об'єкту нерухомого майна, а також визнати протиправним та скасувати зазначене рішення;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябого Дмитра Сергійовича щодо прийняття рішення, індексний номер 30681436 від 28.07.2016 про реєстрацію змін до відомостей про право власності, стосовно зміни додаткових відомостей об'єкту нерухомого майна, а також визнати протиправним та скасувати зазначене рішення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність оскаржуваних дій відповідачів та відсутності правових підстав для задоволення позову.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Потаповим Михайлом Юрійовичем прийнято рішення №28769690 від 16.03.2016 року, яким за Публічним акціонерним товариством Науково-виробнича фірма «Ферокерам» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (літ.В), загальною площею 47,6 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

24.05.2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського округу Потаповим Михайлом Юрійовичем було прийнято рішення №29737523 про державну реєстрацію змін до права власності, зокрема, було внесено зміни до підстав виникнення права власності, а саме: видалено договір №18/175 від 18.12.2002 та додано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 11.04.2011, виданий Управлінням Держкомзему у місті Біла Церква Київської області.

27.05.2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського округу Потаповим Михайлом Юрійовичем було прийнято рішення №29777108 про державну реєстрацію змін до прав власності, яким було внесено зміни до підстав виникнення права власності, зокрема, видалено договір оренди землі №16 від 28.02.2012 року.

25.07.2016 року державним реєстратором Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябим Дмитром Сергійовичем прийнято рішення №30623238 про державну реєстрацію змін, яким було внесено зміни до реєстру, зокрема:

- «Загальна площа (кв. м) 47,6» змінено на «Загальна площа (кв. м): 50,4»;

- «нежитлова будівля, об'єкт житлової нерухомості: Ні» змінено на «Нежитлова будівля - літ. А, споруди: Туалет - літ. Б, Бензомасловловлювач - літ. Д., Ворота -№1, Огорожа - №2, об'єкт житлової нерухомості: Ні»;

- «Нежитлова будівля - літ. А, споруди: Туалет - літ. Б, Бензомасловловлювач - літ. Д., Ворота -№1, Огорожа - №2, об'єкт житлової нерухомості: Ні» змінено на «Нежитлова будівля (літ. А), об'єкт житлової нерухомості: Ні», додаткові відомості змінено на: «споруди: туалет - літ. Б, Бензомасловловлювач - літ. Д., Ворота - №1, Огорожа - №2».

28.07.2016 року державним реєстратором Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябим Дмитром Сергійовичем прийнято рішення №30681436 про державну реєстрацію змін, яким було внесено зміни до додаткових відомостей про об'єкт нерухомого майна: «споруди: туалет - літ. Б, Бензомасловловлювач - літ. Д., Ворота - №1, Огорожа - №2» змінено на «Споруди: Вбиральня на 2 осіб - літ.Б (загальна площа 9,9 кв. м.), Бензомасловиловлювач - літ. Д, Ворота - №1, Огорожа з металевої сітки - №2, Покриття з щебеню та бетону (загальна площа 3820 кв. м.) - №3, Асфальтобетонне покриття (загальна площа 720 кв. м.) - №4».

19.08.2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніною Валеріївною прийнято рішення №31029627 про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на нежитлову будівлю (літ. А), загальною площею 50,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

10.09.2016 року Державним реєстратором Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябим Дмитром Сергійовичем прийнято рішення №31325597 про державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Будсервіс».

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо прийняття рішень №28769690 від 16.03.2016 року, №29737523 від 24.05.2016 року, №29777108 від 27.05.2016 року, №30623238 від 25.07.2016 року, №30681436 від 28.07.2016 року, позивач звернувся у суд з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що спірні рішення є неправомірними, оскільки вони були прийняті за відсутності належних документів, які в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» надають право на проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі-Закон №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.4 ст.18 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 9 ст.18 Закону №1952 передбачено, що датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону №1952 заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону №1952 документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 ст. 24 Закону №1952 передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону №1952 державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, який набув чинності з 01.01.2016 року (далі-Порядок №1127).

Згідно з п.9 Порядку №1127 разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п.18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Пунктом 41 Порядку 31127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Судом встановлено, що підставами для прийняття рішення від 16.03.2016 № 28769690 про державну реєстрацію права власності були наступні документи: договір №18/175 від 18.12.2002 (за яким ЗАТ НВФ «Фрокерам» безоплатно передав, а Білоцерківський регіональний благодійний Фонд «Сприяння» прийняв у тимчасове безоплатне користування строком на п'ять років структурний підрозділ ЗАТ НВФ «Ферокерам» разом із персоналом та закріпленим за ним майном, у тому числі автостоянку за адресою: АДРЕСА_1); договір оренди земельної ділянки №16 від 28.02.2012; акт №0361 від 30.12.1993 «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва окремої будівлі»; витяг з рішення Білоцерківської міської ради народних депутатів №379 від 21.12.1994 «Про надання земельної ділянки та дозволу підприємства і організаціям міста на будівництво»; рішення Білоцерківської міської ради №81-07-VII від 18.02.2016 «Про перейменування вулиць та інших поіменних об'єктів міста Білої Церкви»; технічний паспорт від 19.02.2016, виданий СГ ТОВ «Корунд Консалтінг».

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що зазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є підставами для здійснення державної реєстрації права власності.

При цьому, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності вказаних документів, є необґрунтованими та спростовуються нижчевикладеним.

Так, матеріалами справи підтверджується, що виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради народних депутатів було прийнято розпорядження №І-3-95 від 04.05.1992 року, яким дозволено Виробничому об'єднанню «Ферокерам» провести вишукування та складання проектно-кошторисної документації на будівництво тимчасової платної автостоянки по АДРЕСА_1 строком до початку будівництва Палацу культури об'єднання.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів «Про наділення земельних ділянок та дозвіл підприємствам і організаціям міста на будівництво» №175 від 26.05.1992 року вирішено надати Виробничому об'єднанню «Ферокерам» земельну ділянку 0,34 га для обладнання тимчасової платної автостоянки по АДРЕСА_1 строком до початку будівництва Палацу культури об'єднання.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів «Про наділення земельних ділянок та дозвіл підприємствам і організаціям міста на будівництво» №379 від 21.12.1994 року внесено зміни до п.1.2 розділу І рішення міськвиконкому від 26.05.1992 №175 про надання виробничому об'єднанню «Ферокерам» земельної ділянки площею 0,34 га для обладнання тимчасової платної автостоянки по АДРЕСА_1 строком до початку будівництва Палацу культури об'єднання, шляхом збільшення земельної ділянки на 135 кв. м.

30.12.1993 року начальником Управління капітального будівництва Науково-виробнича фірма «Ферокерам» Бовтенко А.Н. затверджений акт про приймання в експлуатацію робочою комісією завершеного будівництва окремо збудованої споруди, добудованого або прибудованого приміщення промислового та допоміжного призначення, яке входить до складу об'єкта тимчасової автостоянки на 105 автомобілів.

Із змісту зазначеного акта убачається, що тимчасова платна автостоянка розташована по АДРЕСА_1 та характеризується наступними даними: огорожа зі смольної сітки, 2-поверхове приміщення павільйону, цегляна з залізобетонним перекриттям; вбиральня на 2 очка; залізобетонний бензомаслоутримувач; 2 гаража із залізобетонних конструкцій.

Разом з тим, наказом Виробничого об'єднання «Ферокерам» №469 від 30.12.1993 «Про ліквідацію виробничого об'єднання «Ферокерам» припинено діяльність цього об'єднання та визнано правонаступником його майнових прав, у тому числі банківських рахунків, орендне підприємство - Науково-виробничу фірму «Ферокерам».

Відповідно до Статуту Закритого акціонерного товариства Науково-виробнича фірма «Ферокерам», затвердженого протоколом №І загальними зборами засновників 08.09.1994 та зареєстрованого розпорядженням Білоцерківської міської ради народних депутатів №1-3-406 від 24.10.1994, Акціонерне товариство закритого типу Науково-виробнича фірма «Ферокерам» створено на основі рішення установчих зборів учасників, які відбулися 08.08.1994 року (протокол №І), шляхом акціонування викупленого організацією орендарів майна орендного підприємства - Науково-виробнича фірма «Ферокерам».

Згідно з п.1.6 вказаного Статуту Товариство є правонаступником орендного підприємства - Науково-виробничої фірми «Ферокерам».

Як убачається з п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства Науково-виробнича фірма «Ферокерам» (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів ПАН НВФ «Ферокерам» від 21.04.2011, Публічне акціонерне товариство науково-виробнича фірма «Ферокерам» перейменовано із Закритого акціонерного товариства Науково-виробнича фірма «Ферокерам» та є його правонаступником.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо того, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують правонаступництво третьої особи на спірну будівлю, є необґрунтованими.

Окрім того, як убачається із довідки Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області №15/1068 від 26.09.2016 «Про інформацію стосовно найменування вулиці»: рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 26.10.1992 №395 АДРЕСА_1 були перейменовані на АДРЕСА_1; рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 28.04.1995 №111 «Про перейменування вулиць» в ознаменування АДРЕСА_1 був перейменований на АДРЕСА_1 від 18.02.2016 №81-07-УІ АДРЕСА_1 був перейменований на АДРЕСА_1.

До того ж, відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №223 від 17.07.2002 автостоянці НВФ «Ферокерам» було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

Тобто, у період складання та затвердження акта про прийняття в експлуатацію від 30.12.1993 назва вулиці, на якій була збудована тимчасова автостоянка, мала назву «АДРЕСА_1», що свідчить про те, що зазначена у вказаному акті інформація про місце розташування об'єкта нерухомого майна є достовірною.

При цьому, зазначення у вказаному акті замість АДРЕСА_1 колегія суддів розцінює як неточність, яка не впливає на фактичні обставини справи.

Окрім того, колегія суддів також вважає безпідставними доводи скаржника наведені в апеляційній скарзі щодо того, що акт про прийняття в експлуатацію від 30.12.1993 не є належним доказом, оскільки не затверджений рішенням державної приймальної комісії.

Так, порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, визначається Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 р. N 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (яка була чинна на момент складання акта).

Відповідно до вказаної Постанови розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 01.03.93 р. N 249 «Про порядок приймання в експлуатацію об'єктів будівництва» затверджено Положення про порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у м. Києві (далі - Положення №249).

Згідно з пунктом 1.2 Положення №249 встановлені цим Положенням порядок і правила поширюються на всі види капітального будівництва об'єктів: нове будівництво, реконструкція, розширення, технічне переобладнання, незалежно від їх призначення, форм власності і джерел фінансування, а також на всі види ремонтно-реставраційних робіт.

Згідно із пунктів 1.7, 1.8 Положення №249 об'єкти будівництва, що не входять до складу державного замовлення, приймаються в експлуатацію приймальними комісіями, які призначають відповідні органи, що затвердили проектно-кошторисну документацію. Приймання і введення в експлуатацію об'єктів будівництва на території міста Києва з порушенням вимог цього Положення не допускається.

Пунктами 3.1-3.2 Положення №249 передбачено, що об'єкти будівництва виробничого і невиробничого призначення, що не входять до складу державного замовлення і споруджені на замовлення юридичних і фізичних осіб за власні кошти, закінчені будівництвом і підготовлені до експлуатації, приймаються в експлуатацію приймальними комісіями, які призначають відповідні органи, що затвердили проектно-кошторисну документацію на їх будівництво.

До складу приймальної комісії включаються відповідальні представники експлуатаційної організації власника об'єкту - голова комісії, замовника, генпідрядника, проектної організації відповідного профспілкового органу - членів комісії. До складу комісії можуть включатися представники інших організацій, які мають безпосереднє відношення до будівництва та експлуатації об'єкту, за їх згодою.

Відповідно до п.3.4 Положення №249 приймальна комісія, керуючись цим Положенням, на підставі вказаних в п. 3.3 документів, результатів обслідування виконаних будівельно-монтажних робіт, інших галузевих нормативних документів приймає рішення про приймання об'єкту в експлуатацію і оформляє акт приймання в експлуатацію об'єкту по формі БНіП 3.01.04-87.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, а також того, що тимчасова платна автостоянка не була об'єктом, що входить до складу державного замовлення, її прийняття в експлуатацію мало здійснюватися не державною приймальною комісією, а приймальною комісією, яку призначають відповідні органи, що затвердили проектно-кошторисну документацію на їх будівництво, тобто - ВО «Ферокерам».

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що акт про прийняття в експлуатацію від 30.12.1993 був затверджений належним органом, склад приймальної комісії відповідав вимогам Положення №249.

Отже, вищевказаний акт про прийняття в експлуатацію від 30.12.1993 року є належним доказом завершення будівництва тимчасової автостоянки та документом, на підставі якого мають бути оформлені відповідні речові права на збудований об'єкт. Відтак, прийняття оскаржуваного рішення відповідає вимогам чинного законодавства, тому підстав для його скасування та визнання протиправними дій відповідача щодо його прийняття відсутні.

При цьому, ураховуючи вимоги Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), а також те, що судом встановлено правомірність прийняття відповідачем рішення №28769690 від 16.03.2016 року про державну реєстрацію за третьою особою права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна, колегія суддів дійшла до висновку, що прийняття подальших рішень про внесення змін до записів відповідає вимогам чинного законодавства.

З приводу посилань позивача на те, що державний реєстратор Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябий Дмитро Сергійович не був уповноважений приймати рішення №30623238 від 25.07.2016 та №30681436 від 28.07.2016 про державну реєстрацію змін про право власності, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 26 Закону №1952 встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Наведена стаття не містить норми, яка в імперативному порядку визначала б, що державна реєстрація змін до записів Реєстру може бути проведена виключно тим органом державної реєстрації, яким було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на нерухомість.

Виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень закріплений статтею 24 Закону №1952, в якому відсутня така підстава як подання заяви про державну реєстрацію змін до записів Реєстру до органу, яким не приймалося рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Разом з тим, відповідно до п.п.2.1-2.2 Порядку №3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Згідно із п.п.2.14.1 п.2.14 Порядку №3502/5, на який посилається позивач, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав, зокрема, якщо у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна.

Тобто, які вірно зазначено місцевим судом, норми Порядку №3502/5 не були приведені у відповідність до норм Закону №1952 після внесення змін Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №834-УІІІ.

Ураховуючи, що у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки вони мають вищу юридичну силу, а також те, що об'єкт нерухомого майна, зміни до якого були зареєстровані зазначеним державним реєстратором, територіально розташований в межах Київської області, колегія суддів вважає, що державний реєстратор Комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агентство» Рябий Дмитро Сергійович був уповноважений на прийняття рішень №30623238 від 25.07.2016 року та №30681436 від 28.07.2016 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Госпрозрахункового підприємства «Магістраль» залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст ухвали складений 20 березня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.