Справа № 759/7372/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/7372/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Величко Т.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Волинської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся у суд із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, у якому просив: визнати діяння (бездіяльність) відповідача щодо відмови у виплаті компенсації за надання санаторно - курортного лікування за період 2012 - 2013 роки протиправними, а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за не надання безоплатного санаторно - курортного лікування за 2012 рік у розмірі 320 грн.00 коп. та за 2013 рік у розмірі 340 грн.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року визнано обов'язковою явку представника відповідача в судове засідання та витребувано у останнього особову справу позивача для огляду в судовому засідання суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не отримав путівки за санаторно - курортне лікування протягом 2012 - 2016 років, тому останній має право скористатися правом на отримання грошової компенсації за 2012 - 2013 роки.

З такими висновками суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач є учасником бойових дій, який має II групу інвалідності від загального захворювання.

01 квітня 2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою стосовно надання компенсації за неотримання безоплатного санаторно-курортного лікування.

Листом від 11 квітня 2016 року №4521/35-03/27 відповідач відмовив позивачу у наданні грошової компенсації за невикористану санаторно - курортну путівку.

Уважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся у суд із адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги: безоплатне забезпечення санаторно - курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійно санаторно - курортного лікування.

За ч. 6 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди за наявності медичних показань мають право на безоплатне забезпечення санаторно - курортними путівками.

Таким чином, право на безоплатне забезпечення санаторно - курортним лікуванням позивач має як учасник бойових дій та як інвалід.

Право ж на отримання грошової компенсації замість санаторно - курортного лікування передбачене лише Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні».

Так, відповідно до ст. 29 цього Закону грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки і компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування виплачується інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів на підставі медичних рекомендацій відповідно до законодавства, що визначає їх право на безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Грошову компенсацію замість санаторно-курортної путівки і компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного вікування призначає і виплачує місцевий орган виконавчої влади, який відповідно до своїх повноважень забезпечує санаторно-курортне лікування інвалідів, категорії яких визначені законом.

Порядок виплати і розміри грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки і компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом установлено, що позивач у червні 2012 року звернувся до відповідача із заявою про отримання безоплатного санаторно - курортного оздоровлення.

У лютому 2016 року позивач отримав путівку до санаторію «Салют» м. Одеси (період оздоровлення 28.02.2016 року - 19.03.2016 року).

У квітні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання грошової компенсації замість неотриманого санаторного забезпечення.

Порядок одержання компенсації вартості самостійно санаторно - курортного лікування (компенсація вартості санаторно - курортного лікування, яке отримане особою за власний кошт, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року №785 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно - курортного лікування деяким категоріям громадян».

Колегія суддів звертає увагу, що даний Порядок не регулює питання щодо компенсації замість санаторно - курортної путівки (у разі коли особа взагалі не перебувала на санаторно - курортному лікуванні).

Це питання регулюється Порядком виплати деяким категоріям інвалідам грошової компенсації замість санаторно - курортної путівки та вартості самостійного санаторно - курортного лікування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2007 року № 150, п. 11 якого передбачено, що грошова компенсація за путівку виплачується інваліду, якщо він протягом попередніх трьох календарних років не одержував безоплатної санаторно-курортної путівки (не рахуючи рік, коли інвалід звернувся за нею).

Отже, ураховуючи, що позивач звернувся із заявою до відповідача про отримання безоплатного санаторно - курортного оздоровлення у червні 2012 року, а у лютому 2016 року одержав відповідну путівку, відповідачем правомірно не була виплачена позивачу грошова компенсація замість такої за заявою, поданою у квітні 2016 року.

Таким чином, підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, прийнятій з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 20 березня 2017 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.