Справа № 806/62/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/62/17

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

представник позивача Новак Н.Є.,

представник відповідача Домарацька В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 15.11.2016 року,

встановив:

Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 15.11.2016 року.

Заявою від 02.03.2017року Позивач зменшив позовні вимоги, зазначив про протиправність податкових повідомлень - рішень від 15.11.2016 року № в частині визначення грошових зобов'язань з військового збору в сумі 17981,92грн. та № в частині визначення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 208056,54грн.

В судовому засіданні представник Позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і зазначила, що Відповідачем була призначена та проведена планова виїзна перевірка Філії "Баранівський райавтодор" Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 30.06.2016року. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважені особи податкового органу, окрім іншого, безпідставно прийшли до висновку про наявність одночасного порушення вимог ст.126, 127 та 129 Податкового кодексу України при нарахуванні, утриманні та перерахуванні до бюджету податку з доходів (заробітної плати) фізичних осіб (працівників підприємства) і військового збору. Несвоєчасність перерахування цього податку та військового збору мала місце в окремих випадках, але була зумовлена виключно відсутністю коштів для своєчасної виплати заробітної плати.

Як пояснили представники Позивача, на весь розмір заробітної плати працівників підприємства, в тому числі при її безпосередній виплаті, своєчасно і в повному обсязі нараховувався податок з фізичних осіб з цього доходу та військовий збір. Інших доходів, окрім заробітної плати, працівникам не нараховувався та не виплачувався.

Представники Відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, проти позову заперечила і пояснила, що дійсно в період з 30.09.2016року по 21.10.2016року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна перевірка Філії "Баранівський райавтодор" Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 30.06.2016року. За результатами такої перевірки, окрім іншого, було встановлено, що вказаною філією підприємства допущені численні порушення строків нарахування, утримання та/або своєчасної сплати (перерахування) податків (податку на доходи фізичних осіб і військового збору), у тому числі як податковим агентом, до та під час виплати доходу на користь іншого платника податків, які стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень щодо застосування до Позивача фінансових санкцій за вказаний період та нарахування пені.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку застосування фінансових санкцій і нарахування пені за несвоєчасне нарахування, неутримання та/або несвоєчасну сплату (перерахування) податків (податку на доходи фізичних осіб і військового збору) платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 30.09.2016року по 21.10.2016року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна перевірка Філії "Баранівський райавтодор" Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 30.06.2016року, про що був складений відповідний акт перевірки від 28.10.2016року. За результатами такої перевірки були винесені оскаржувані податкове повідомлення - рішення від 15.11.2016р. №, відповідно до якого Позивачу були збільшені грошові зобов'язання із військового збору шляхом застосування фінансових санкцій в сумі 19885,58грн. та нарахування пені в сумі 1702,80грн., та №, відповідно до якого Позивачу були збільшені грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб шляхом застосування фінансових санкцій в сумі 208056,54грн. та нарахування пені в сумі 15909,08грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 15.11.2016 р. №, підставою для застосування фінансових санкцій в сумі 208056,54грн. та нарахування пені в сумі 15909,08грн. стали порушення Позивачем вимог пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 та пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України. За допущені Позивачем порушення вимог п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України до Позивача були застосовані фінансові санкції в сумі 23025,14грн., за порушення вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України - фінансові санкції в сумі 185031,41грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 15.11.2016 р. №, підставою для застосування фінансових санкцій в сумі 19885,58грн. та нарахування пені в сумі 1702,80грн. стали порушення Позивачем вимог пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 та пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України. За допущені Позивачем порушення вимог п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України до Позивача були застосовані фінансові санкції в сумі 1903,65грн., за порушення вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України - фінансові санкції в сумі 17981,92грн.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 28.10.2016року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали виключно несвоєчасність перерахування Позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що перебувають в трудових відносинах з підприємством, та військового збору.

Сторони не заперечують, що підприємством в повному обсязі і своєчасно нараховувався податок на доходи фізичних осіб своїм працівникам та військовий збір, але перерахування такого податку та військового збору до бюджету проводилися із порушеннями строків, передбачених податковим законодавством, і зараховувалися в погашення зобов'язань за попередні звітні періоди.

Безспірно, згідно з підпунктом 126.1 статті 126 ПК, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 цього Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачем, як податковим агентом, протягом перевіряємого періоду своєчасно та у повній відповідності до вимог ст.168 Податкового кодексу України нараховувався та утримувався податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників.

В розумінні вимог пп168.1.2. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України такий податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Як зазначено у Розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій згідно результатів документальної перевірки Філії "Баранівський райавтодор" ДП "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за період з 01.01.2013року по 30.06.2016року (зі сплати податку на доходи фізичних осіб), Позивачем допущені порушення строків перерахування такого податку, передбачених ст.168 Податкового кодексу України, що призвело до застосування фінансових санкцій, передбачених ст.126 Податкового кодексу України, на загальну суму 23025,14грн.

Вказане порушення фактично визнано в судовому засіданні представником Позивача.

В розумінні вимог ст.129 Податкового кодексу України на суму такого податкового боргу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання правомірно нарахована пеня в розмірі 15909,08грн., яка також визнається представником Позивача.

Аналогічно судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачем своєчасно та у повній відповідності до вимог ст.168 та п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України протягом перевіряємого періоду нараховувався та утримувався військовий збір.

Разом з тим, як зазначено у Розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій згідно результатів документальної перевірки Філії "Баранівський райавтодор" ДП "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за період з 03.08.2014року по 30.06.2016року (зі сплати військового збору), Позивачем допущені порушення строків перерахування такого податку, передбачених ст.168 Податкового кодексу України, що призвело до застосування фінансових санкцій, передбачених ст.126 Податкового кодексу України, на загальну суму 1904,66грн.

В розумінні вимог ст.129 Податкового кодексу України на суму такого податкового боргу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання правомірно нарахована пеня в розмірі 1702,80грн.

Вказані обставини та правомірність застосування податковим органом фінансових санкцій, передбачених ст.126 Податкового кодексу України, та правомірність нарахування пені Позивачем визнається і в межах даної адміністративної справи не оскаржується.

Одночасно податковим органом відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень - рішень до Позивача були застосовані фінансові санкцій, передбачені пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, відповідно з військового збору в сумі 17981,92грн. та з податку на доходи фізичних осіб в сумі 185031,41грн.

На думку податкового органу, часткова виплата заборгованості із заробітної плати є самостійною підставою для виникнення у Позивача обов'язку нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету відповідні суми податку з доходів фізичних осіб і військового збору, незважаючи, що Позивачем на цей же дохід (заробітну плату) в день її нарахування вже визначалися та утримувалися відповідні суми цього ж податку та цього ж збору.

Така позиція податкового органу є наслідком невірного та довільного трактування положень правових норм п.127.1 статті 127 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Безспірно, статтею 127 Податкового кодексу України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування і неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 цього ж Кодексу), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивачем своєчасно та в повному обсязі проводилися нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору відносно працівників підприємства і відносно такого їх доходу як заробітна плата, тобто такі грошові зобов'язання Позивача вже були самостійно узгоджені. Протягом перевіряємого періоду у Позивача були відсутні підстави для нарахування та утримання вказаного податку та збору на інші види доходів працівників підприємства, окрім заробітної плати.

Обов'язковою умовою для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, є ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків

Несвоєчасна та в неповному обсязі виплата заробітної плати працівникам підприємства, за умови нарахування та утриманого на цю зарплату податку та збору, не породжує обов'язку повторного нарахування та утримання цих податку та збору на виплачену із запізненням частини заробітної плати, на яку вже нараховували та утримували вказані обов'язкові платежі і такі зобов'язання Позивача вже набули статусу узгоджених. У випадку наявності несвоєчасної сплати Позивачем як податковим агентом нарахованих та утриманих сум цього податку та збору є виключно підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 126 Податкового кодексу та пені, передбаченої статтею 129 цього ж Кодексу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.11.2015року №21-2919а15. В даному судовому рішенні прямо зазначено, що "просрочка сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб не є порушенням вимог ст.127 Податкового кодексу України", а тому заява податкового органу про перегляд судових рішень була залишена без задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.03.2016року №813/6774/13-а.

Представниками податкового органу помилково трактується вказана правова позиція Верховного суду України.

Доводи представників Відповідача за своєю суттю зводяться до фактичного повторного нарахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору на частину заробітної плати працівникам при їх несвоєчасній виплаті, незважаючи що на цей дохід у вигляді заробітної плати за відповідний період вже мали місце своєчасні нарахування та утримання такого податку і збору, такі зобов'язання є узгодженими, але були несвоєчасно перераховані до бюджету. Не своєчасна сплата таких суми самостійно визначених сум грошових зобов'язань протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, слугує підставою для відповідальності платника виключно відповідно до статті 126 ПК. Така відповідальність до Позивача як платника застосована і її правомірність визнається судом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що податок на доходи найманих працівників Позивачем нараховано своєчасно та правильно, включено у податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків і сум утриманих з них податку (форма 1ДФ). При цьому перевіркою не встановлено фактів недостовірного обчислення податку на доходи фізичних осіб, його неутримання чи несплату.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до платіжних доручень Позивачем в день виплати заробітної плати до відповідних бюджетів перераховувалися відповідні суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, що за ставками нарахування відповідають сумам виплачених сум заборгованості із заробітної плати.

Зарахування вказаних сум податку та збору в порядку черговості в погашення наявної заборгованості Позивача з цих податку та збору за попередні звітні періоди також не є підставою для застосування фінансових санкцій передбачених ст.127 Податкового кодексу України.

Таким чином, несвоєчасна виплата задекларованих та узгоджених податкових зобов'язань за платежем "податок на доходи найманих працівників" виникла внаслідок затримки виплати заробітної плати, при цьому податок на доходи найманих працівників перераховувався в той же день, коли і виплачувалась заробітна плата, тому має місце лише несвоєчасне перерахування сум податку, відповідальність за яке передбачено ст. 126 Податкового кодексу України.

Така ж правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 р. NК/800/13422/16.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області податкове повідомлення - рішення № від 15.11.2016 року в частині збільшення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 17981,92грн. та № від 15.11.2016року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 185031,41грн., винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для їх винесення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - в цій частині задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3682,310грн. Доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, судові витрати Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у вигляді судового збору в сумі 3045,20грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 15.11.2016 року в частині збільшення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 17981,92грн. та № від 15.11.2016року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 185031,41грн.

Судові витрати Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у вигляді судового збору в сумі 3045,20грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 24 березня 2017 р.