Справа № 3394/11/2170
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2011 р. 14 год.43 хв.Справа № 2-а-3394/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю сторін:

позивача - представника ОСОБА_1,

відповідача - представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У червні 2011 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (надалі - відповідач, ДПІ), третя особа - товарна біржа "Центральна товарна біржа" м. Полтава, у якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні № НОМЕР_1 від 06.05.2011 року про визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна, прийнятого на підставі Акту № 1746/17-1/НОМЕР_2 від 29.04.2011 року Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.09 р. по 31.12.09 р.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувальне рішення ДПІ у м. Херсоні не відповідає нормам Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки не є тотожними поняттями "вартість транспортного засобу" та "дохід отриманий від його реалізації", при цьому зазначив, що товарна біржа, за посередництвом якої, був проданий автомобіль, є податковим агентом і тому позивач не повинен сплачувати податок на доходи фізичних осіб в результаті продажу об'єкту рухомого осіб в результаті продажу об'єкту рухомого майна за посередництвом юридичної особи.

04.07.2011 року позивачем надано клопотання про виключення зі складу осіб, які беруть участь у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - Товарну біржу "Центральну товарну біржу" м. Полтава, яке було задоволено судом у судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

ДПІ надало письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить в позові відмовити, посилаючись на те, що за договором купівлі-продажу від 03.04.2009р. вартість проданого позивачем автомобіля марки BMV E 70/Х5, 2007 року випуску, державний номер ВТ 5505АМ, номер кузова НОМЕР_3 складала 100,00 грн., а згідно звіту про незалежну експертну оцінку цього автомобіля його вартість складала 470 395,24 грн. ДПІ зазначає, що доказом отримання позивачем доходу від продажу вказаного автомобіля в сумі 470 395,24 грн. є факт сплати до Пенсійного фонду збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 14 111,85 грн., що складає 3% від вартості автомобіля, яка визначена незалежною експертною оцінкою в сумі 470 395,24 грн. і підтверджується квитанцією від 03.04.2009 р. № 367. Оскільки позивач не подав декларацію про свої доходи, то була проведена документальна невиїзна перевірка позивача, яка виявила факт несплати позивачем податку з доходів фізичних осіб від продажу вказаного автомобіля, і за результатами такої перевірки було винесено спірне повідомлення-рішення.

Позиція ДПІ була підтримана представником під час судового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи та додатково надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із акту перевірки та підтверджено представниками сторін у судовому засіданні, 03.04.2009 року на товарній біржі "Центральна товарна біржа" м. Полтава був укладений між позивачем та громадянкою ОСОБА_4 торговий біржовий договір автомобіля марки BMV E 70/Х5, 2007 року випуску, державний номер ВТ 5505АМ, номер кузова НОМЕР_3

Судом встановлено, що за даним договором вказаний автомобіль за домовленістю сторін був проданий за100 гривень, які одержані позивачем на момент підписання цього договору. Згідно долученого у судовому засіданні платіжного доручення від 18.07.2011 р. на суму 15,00 грн., позивач сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб, виходячи із 15 % від суми отриманого доходу згідно біржового контракту.

Відповідач на підставі інформації, отриманої від МРЕВ ДАІ УМВС України у Херсонській області, здійснив документальну невиїзну перевірку ОСОБА_5 щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.09 р. по 31.12.09 р.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем пп.8.2.1, п.8.2 ст. 8, п.12.1 ст.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.03 р., про що складений акт від 29.04.2011 р. за № 1746/17-1/НОМЕР_2. На підставі вказаного акту, ДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 06.05.2011 р. за № НОМЕР_1, що є предметом оскарження по даній справі.

Як зазначено в акті, за даними відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України, позивач 03.04.09 р. зняла з обліку транспортний засіб, а саме автомобіль марки BMV E 70/Х5, 2007 року випуску, державний номер ВТ 5505АМ, номер кузова НОМЕР_3 для реалізації. Зазначений автомобіль перереєстровано на покупця ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2009 р., укладеного на товарній біржі "Центральна товарна біржа", за яким вартість транспортного засобу складає 100,00 грн. Згідно звіту від 03.04.2009 року за № 367 про незалежну експертну оцінку автомобіля вартість автомобіля складає 470 395 грн. 24 коп., що на думку ДПІ є доказом про отримання ОСОБА_3 доходу від продажу транспортного засобу в сумі 470 395,24 грн., виходячи з оціночної вартості транспортного засобу. Крім цього, сплата збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 14 111,85 грн. ( 3% від суми вартості легкового автомобіля), згідно квитанції від 03.04.09 р. підтверджує суму отриманого доходу у розмірі 470 395,24 грн.

Нормативним обґрунтуванням заперечень ДПІ є посилання на :

- п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів та самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 № 1388, яким визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється зокрема на підставі документів, що посвідчують оцінку транспортного засобу, яка проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у встановленому порядку і має відповідні документи. Реєстрація транспортних засобів відбувається за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків;

- спільний наказ Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, яким затверджено ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - ОСОБА_4), зазначивши, що вимоги ОСОБА_4 є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково - дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. ОСОБА_6 застосовується, зокрема, у разі визначення вартості відокремленого колісного транспортного засобу для встановлення розміру обов'язкових платежів до бюджету.

Суд вважає, що у сторін існує спірне питання щодо бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб при здійсненні операцій щодо продажу автомобіля на товарній біржі.

Основним нормативним документом, який на момент продажу позивачем автомобіля врегульовував питання сплати фізичними особами податку з доходів фізичних осіб, був Закон України Про податок з доходів фізичних осіб № 889-IV (надалі-Закон №889-IV), що втратив чинність з 01 січня 2011 року в звязку з вступом в дію Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI.

При вирішенні даного спору суд застосовує положення Закону № 889-IV, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Оподаткування операцій з продажу або обміну об'єкта рухомого майна, яким є транспортні засобі, було врегульовано ст. 12 Закону №889-IV, зокрема п. 12.1 передбачав, що дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону; як виняток із пункту 12.1 цієї статті при продажу одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, мотоцикла, моторолера або моторного (парусного) човна не частіше одного разу протягом звітного податкового року доходи продавця від зазначених операцій оподатковуються за ставкою в розмірі 1 відсотка від вартості такого об'єкта рухомого майна за умови сплати (перерахування) ним суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення (п.12.2).

Наведені положення ст. 12 Закону №889-IV підтверджують обовязок фізичної особи сплачувати податок з доходів, отриманих від продажу автомобіля. При цьому Закон №889-IV не передбачає врахування витрат платника податку по придбанню автомобіля при визначенні оподатковуваного доходу, одержаного від його продажу.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо обов'язку товарної біржі, як податкового агента, нараховувати, утримувати та сплачувати податок від такого продажу до бюджету за рахунок платника податку, оскільки товарна біржа, на якій був укладений вищевказаний контракт купівлі-продажу автомобіля, не є податковим агентом в розумінні п.12.3 ст.12 Закону №889-IV, на якого цим же Законом може бути покладений обовязок по нарахуванню та сплати до бюджету ПДФО з доходу, отриманого платником податку, а також відповідальність за несплату цього податку. (Така правова позиція наведена в оглядовому листі ВАСУ від 06.07.2009 р. № 982/13/13-09).

При вирішенні питання щодо розміру доходу від продажу рухомого майна, як бази для оподаткування вказаним податком, слід враховувати положення пункту 1.2 ст. 1 Закон № 889-IV, відповідно до якого дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Суд зазначає, що на відміну від визначення доходу фізичної особи при продажі рухомого майна, п.11.1.3. ст. 11 Закону № 889-IV передбачав базу оподаткування операцій від продажу об'єкта нерухомого майна, зокрема, дохід, отриманий фізичною особою, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого нерухомого майна, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до законодавства.

Виходячи з наведених норм Закону №889-IV, слід дійти висновку, що на момент продажу позивачем свого автомобіля законодавство не вимагало визначення доходу від продажу рухомого майна, у тому числі і автомобіля, як бази для оподаткування податку доходів фізичних осіб не нижче оціночної вартість такого майна і відповідно сплати вказаного податку, виходячи з ціни, яка не може бути нижче оціночної вартості рухомого майна.

Таким чином, базою для оподаткування податку з доходів фізичних осіб згідно вказаного в позові позивача та запереченнях відповідача біржового договору купівлі-продажу від 03.04.2009р. слід вважати ціну автомобіля, яка зазначена в цьому договорі.

Крім цього, слід зазначити, що ОСОБА_6, на яку посилається ДПІ в обґрунтування своїх вимог, дійсно застосовується також і для визначення вартості відокремленого транспортного засобу для встановлення розміру обов'язкових платежів до бюджету.

В зазначеній ОСОБА_6 вживається поняття ринкової вартості транспортного засобу, яке визначає його як вартість, за яку можливе відчуження транспортного засобу на ринку подібного транспортного засобу на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Таким чином, при оформленні угод купівлі-продажу транспортних засобів фізичні особи між собою можуть застосовувати: по-перше, договірну вартість продажу, яка зазначається в угодах і яка є базою оподаткування доходу податком з доходів фізичних осіб; по-друге, вартість транспортного засобу, визначену відповідно до актів експертної оцінки, яка є підставою для реєстрації його в органах ДАІ та базою для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів. В даному випадку, сторони за біржовим контрактом застосували договірну вартість продажу, яка зазначена в контракті і яка є базою оподаткування доходу податком з доходів фізичних осіб.

Що стосується висновку ДПІ про отримання позивачем доходу від продажу вищевказаного автомобіля в сумі 470 395,24 грн., то суд вважає, що він не є достатньо обґрунтованим і підтвердженим належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В обґрунтування висновку про отримання позивачем доходу від продажу автомобіля в сумі 470 395,24 грн., суду наданий акт перевірки від 29.04.2011 р., у пункті 2.5. якого зазначається про єдиний документ, що був використаний ревізором при її проведенні, - це інформація з органів МРЕВ ДАІ УМВС України в Херсонській області. Звіт про незалежну оцінку автомобіля, на який посилається ДПІ у м. Херсоні, а також копію квитанції про сплату до Пенсійного фонду збору на обовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 3% від вартості легкового автомобіля суду не надані.

Відповідно до положень ст. 204, 215 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Слід зазначити, що обсяг наданих ДПІ матеріалів та доказів не дає суду достатніх підстав вважати, що укладений 03.04.2009 р. на товарній біржі "Центральна товарна біржа" договору купівлі-продажу автомобіля, визнаний недійсним повністю чи в частині ціни або є нікчемним.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ДПІ у м. Херсоні не довело належними доказами факт отримання позивачем доходу в сумі 470 395,24 грн. від продажу вищевказаного автомобіля, у звязку з чим суд не може погодитися із правомірністю спірного повідомлення-рішення і вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні № НОМЕР_1 від 06.05.2011 р. на суму 70 559, 29 грн.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 серпня 2011 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.2.8