Справа № 826/24263/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародно - діловий центр» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 15 жовтня 2015 року №000870226, №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 15 жовтня 2015 року №000870226, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Міжнародно - діловий центр» з питань правомірності нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість під час здійснення взаємовідносин із ТОВ «Геліус - Буд» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014; за наслідками перевірки складено акт від 28.09.2015 №464/26-59-22-06-15/32531945.

Актом перевірки встановлені порушення позивачем пункту 183.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на загальну суму 2123965,00 грн; пункту 198.1, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного періоду по взаємовідносинам з ТОВ «Геліус-Буд» на загальну суму 2508733,00 грн, в тому числі за березень 2013 року на 371667,00 грн, травень 2013 року - 991667,00 грн, червень 2013 року - 991667,00 грн, листопад 2013 року - 12617,00 грн та грудень 2013 року - 141115,00 грн.

В обґрунтування порушень контролюючий орган посилається на безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Геліус-Буд», оскільки більшість обладнання, яке в подальшому встановлювалось на замовлення позивача містить коди товарів згідно із УКТ ЗЕД, що свідчить про імпортне походження такого, разом з тим, із податкової інформації, що подавалась ПП «Фірма «Титан» (постачальник ТОВ «Геліус-Буд»), імпорті операції на такий товар здійснювались у не значній кількості, або було документально оформлено придбання на території України при відсутності імпортних операцій у контрагентів - постачальників.

15 жовтня 2015 року відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення:

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2508733,00 грн;

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2123965,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями - рішення, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про правомірне формування витрат та податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Геліус - Буд», оскільки в матеріалах справи наявна вся первинна документація, яка підтверджує фактичне здійснення господарських операцій та використання позивачем отриманих послуг в межах господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 вказаного Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною другої статті 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тому, дослідженню підлягає реальність здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку, та приймати на підтвердження даних податкового обліку необхідно лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (замовник) та ТОВ «Геліус-Буд» (генпідрядник) укладено додаткову угоду від 01.08.2006 №1 в рамках Договору генерального підряду від 27.01.2006 №003/06, відповідно до якої останній за завданням замовника зобов'язується на свій ризик власними силами і засобами у відповідності до Проектної документації, діючих будівельних норм і правил, а також з дотриманням Робочої документації та у визначений Договором строк збудувати Об'єкт (готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами на бульв. Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва), а замовник зобов'язується надати Генпідряднику Будівельний майданчик, Проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені Роботи і оплатити їх вартість у відповідності до Договору.

В рамках даного договору між позивачем та ТОВ «Геліус-Буд» укладено Додаткову угоду від 15.03.2012 №62-12/1, відповідно до умов якої останнє зобов'язувалось виконати на Об'єкті: «Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами на бульварі Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва», роботи з встановлення технологічного обладнання та виробничих меблів з нержавіючої сталі в зонах громадського харчування та пральних готельної частини, згідно узгодженому з представниками Оператора проекту, включаючи закупівлю та постачання усіх необхідних матеріалів та обладнання, організацію та виконання всіх необхідних будівельних, монтажних та інших робіт, а також здачу цього обладнання приймальним комісіям оператора та міжнародного страхувальника разом з замовником.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані договірна ціна №1, №1/1, №2, №1 (з урахуванням додаткових угод від 15 березня 2013 року №1, від 30 травня 2013 року №1/1, від 13 грудня 2013 року №2, від 24 лютого 2014 року №3) на закупівлю та постачання професійного кухонного та прального обладнання, в тому числі на закупівлю льодогенераторів з сенсорним управлінням, потужністю 35 кг за добу, та бункером для льоду на 29 кг, з водяним охолодженням, виробництва Scotsman (Італія) модель CD40WS; зонт витяжний острівний з панеллю для установки над пресом прасувальним, без фільтрів, канал відведення конденсату до крана, нержавіюча сталь AISI 304, виробництва Україна; та інше професійне кухонне та пральне обладнання; монтажні, пусконалагоджувальні роботи системи; графік виконання робіт (додаток №2 від 15.03.2012), графік авансування (додаток №3 від 15.03.2012); акт приймання виконаних підрядних робіт від 30.09.2013 №57 за вересень 2013 року, від 29.11.2013 №45 за листопад 2013 року, від 24.02.2014 №70 за лютий 2014 року, на постачання, монтаж та пусконалагоджувальні роботи професійного кухонного та прального обладнання на відмітках -3.300, 0.000, +5.400, +9.000, +26.850; акти прийому-передачі змонтованого обладнання та матеріалів за вересень 2013 року від 30.09.2013, за листопад 2013 року від 29.11.13, за лютий 2014 року від 24.02.2014.

Крім того, позивачем надані копії Сертифікатів відповідності на встановлене обрання, висновок санітарно-епідеміологічної експертизи обладнання №05.03.02-04/46914, а також технічні паспорти на обладнання.

Також, на підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Геліус-буд» позивачем наданий укладений між ним та ТОВ «Компанія з розвитку проектів «Сент Софія Хоумс» договір на здійснення технічного нагляду від 31.12.2009 року, в рамках якого останнє зобов'язувалося здійснити технічний нагляд за виконанням ТОВ «Геліус-буд» будівельно-монтажних робіт на Об'єкті, у тому числі робіт з встановлення технологічного обладнання та виробничих меблів з нержавіючої сталі в зонах громадського харчування та пральних готельної частини, включаючи закупівлю та постачання необхідних матеріалів.

Щодо доводів контролюючого органу про не підтвердження отримання позивачем товару по ланцюгу постачання суд першої інстанції вірно зазначив, що не є обов'язковою передумовою для визнання контролюючими органами правочинів безтоварними (не реальними), які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що договірні відносини між ТОВ «Геліус-Буд» та ПП «Фірма «Титан», в частині поставки та монтування обладнання на об'єкті позивача, були предметом судового розгляду.

Так зокрема, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року, у справі №826/24567/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус-буд» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 14.07.2015 №, №, №, серед іншого встановлено реальність правочину укладеного між ТОВ «Геліус-Буд» та ПП «Фірма «Титан», щодо поставки та монтування обладнання на об'єкті позивача, та відповідно правомірність формування ТОВ «Геліус-Буд» податкових зобов'язань з урахування взаємовідносин з ПП «Фірма «Титан» (договір підряду від 15.03.2013 №15-03/12Т).

Згідно акту перевірки, посадова особа відповідача посилається як на підставу не підтвердження реальності спірних у даній справі господарських операцій саме на договір підряду від 15.03.2013 №15-03/12Т, що укладений між ТОВ «Геліус - Буд» та ПП «Фірма «Титан», який був предметом розгляду у справі №826/24567/15.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що господарські операції позивача з зазначеним вище контрагентом здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними, та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на дату підписання договору, розрахункових та первинних документів контрагент позивача не був припинений та був платником податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що органом державної податкової служби як суб'єктом владних повноважень не доведено, що зазначений вище правочин є таким, що спрямований на не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, відповідно, висновки акту перевірки є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та, як наслідок, про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 20.03.2017 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.