Справа № 569/13940/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальов І.М.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" березня 2017 р. Справа № 569/13940/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3

представника відповідача Ковалевича С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.12.2016 визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові ОСОБА_3 перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її, починаючи із 01 жовтня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії. Зобов'язано Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області перевести ОСОБА_3 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення обчисленої згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її починаючи з 01 жовтня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії.

В апеляційній скарзі Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що застосувати середню заробітну плату, визначену частиною другою статті 40 Закону № 1058, при переведені пенсії ОСОБА_3 по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 за заявою від 11.07.2016 немає підстав.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що позивач з 30 березня 2010 року перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію, як інвалід ІІ групи відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі по тексту Закон №2262).

11 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати, врегульованої ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту Закон №1058).

19 вересня 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою для з'ясування причин та норм, якими керувався відповідач при відмові йому у переведені, на яке він має законне право.

З відповіді Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 03 жовтня 2016 року №847/10 вбачається, що позивачу відмовлено в переведені з пенсії по інвалідності II групи, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до закону № 1058.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що позивач на момент подання ним заяви про перехід на пенсію за віком виконав усі необхідні умови для такого переходу, а тому мав на це повне право. Крім того судом зазначено, що при переведені на пенсію за віком, яка призначається вперше, підлягає застосуванню саме ч. 2 ст. 40 Закону України № 1058, яка й регламентує порядок застосування середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_3 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_3 призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 31.03.2015 № 21-612а14.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними покликання відповідача, щодо відсутності підстав застосувати середню заробітну плату, визначену частиною другою статті 40 Закону № 1058, при переведені пенсії ОСОБА_3 по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, оскільки позивач досягнув встановленого ст. 26 Закону № 1058 віку, з якого може бути призначено пенсію за віком, за призначенням даної пенсії позивач звернувся вперше, а тому колегія суддів вважає, що позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності II групи по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з застосування середньої заробітної плати, визначену частиною другою статті 40 Закону № 1058.

Зробивши вірний висновок про по суті позовних вимог, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних, юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Отож, захисту в адміністративному судочинстві підлягає порушене право особи. При цьому, норми адміністративного судочинства не містять положень, за яких суд вправі приймати рішення щодо захисту прав особи на підставі припущень про можливе їх порушення суб'єктом владних повноважень у майбутньому.

Встановлено, що відповідач не вчиняв жодних дій щодо переведення позивача на пенсію за віком, а відповідно не здійснював виплат, пов'язаних з таким переведенням і не визначав для позивача обмежень граничним розміром, що вказує на відсутність порушеного права позивача у названій частині.

Відтак, названі вимоги позивача є передчасними та такими, що спрямовані позивачем на захист його прав щодо ймовірних порушень на майбутнє. Отже, у задоволенні названих вимог слід відмовити.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено дату, з якої позивачу слід призначити пенсію за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Встановлено, що з ваявою про переведення на пенсію за віком позивач звернувся 11.07.2016. Даний факт підтверджено листом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 03.10.2016 № 847/10, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_3 11.07.2016 до управління подана заява про переведення його з пенсії по інвалідності II групи відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, оскільки сторони визнають факт звернення позивача з заявою про переведення на пенсію за віком, яка призначається вперше, саме 11.07.2016, згідно ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком йому має бути призначена саме з цієї дати.

Таким чином, постанова суду першої інстанції в наведеній частині підлягає до зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" грудня 2016 р. скасувати в частині визнання протиправними дій та зобов'язання виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру такої пенсії та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" грудня 2016 року змінити в частині, зазначивши в абзаці другому та третьому дату переведення ОСОБА_3 на пенсію за віком - "11" липня 2016 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

- ,