Справа № 824/178/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/178/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

16 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ванчиківці" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2010 року Новоселицька міжрайонна державна податкова інспекція Чернівецької області (правонаступник - Новоселицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області) звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ванчиківці" про стягнення заборгованості.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

07 березня 2017 року на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх.№4071/17) та заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 4072/17) від відповідача.

14 березня 2017 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх.№4427/17) від представника позивача.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, у липні 2010 року Новоселицькою міжрайонною державною податковою інспекцією Чернівецької області проведено позапланову документальну перевірку сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ванчиківці" по питанню правильності утримання, повноти та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб за період з 01 жовтня 2008 року по 30 червня 2010 року, за наслідками якої складено акт від 16 липня 2010 року №633/17.

Згідно з вказаним актом станом на 01 липня 2010 року податковий борг з податку з доходів фізичних осіб з нарахованої працівникам заробітної плати становить 462542,25 грн. Відповідно до наявної у справі довідки відповідач має заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в сумі 445062,72 грн, встановлену за результатом проведеної перевірки (т. 2 а.с. 54).

Оскільки сума податкового боргу в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, позов задоволено. Стягнуто з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ванчиківці" податковий борг із доходів фізичних осіб у сумі 462542,25 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2016 року скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав процедуру стягнення податкового боргу, передбачену Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що позбавляє останнього права на стягнення такої суми боргу в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) був Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) (далі - Закон № 2181-III).

Пунктом 1.2 ст. 1 Закону № 2181-III визначено, що податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

За змістом п. 1.11 ст. 1 Закону № 2181-III податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Положення Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року №451 (чинного до 01 квітня 2011 року), зокрема, п.п. 2.1, 3.1, визначають, що розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), подається податковими агентами до податкового органу в строки, передбачені в Законі України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" для подачі податкової декларації за календарний квартал (пп. "б" п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-III), і він містить в собі дані про нарахований і утриманий податок та суму, яка фактично підлягає сплаті до бюджету.

Отже, розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), за своєю суттю є податковою декларацією, розрахунком в розумінні Закону № 2181-III.

За приписами абз. 1 п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених пп. 5.2.2 цього пункту.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-III сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Положеннями пп. 6.2.1 та 6.2.2 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III визначено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

За приписами пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до абз. 2 пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 зазначеного Закону стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Згідно з пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181-III за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пункт 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 889-IV) передбачено обов'язок податкового агента надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу.

За приписами пп. "а" п. 20.2 ст. 20 Закону № 889-IV фінансово відповідальними особами за порушення норм цього Закону при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, є податкові агенти.

Розглядаючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для винесення податкового повідомлення рішення у даній справі та дотриманя строку щодо стягнення заборгованості, колегія суддів виходить з наступного.

Рішеннями суб'єкта владних повноважень, на підставі яких можуть бути заявлені вимоги про стягнення грошових коштів, є, зокрема, податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги, прийняті контролюючими органами на підставі Закону № 2181-III .

Водночас, узгодження податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб відбувається з дня подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу.

Лише після настання зазначених у пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III обставин та з урахуванням строку, передбаченого пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 цього Закону, виникає право на звернення податкового органу до суду із позовом про стягнення податкового боргу у розмірі, визначеному у другій податковій вимозі.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові вимоги від 04 серпня 2010 року №1/122 та від 13 вересня 2010 року №2/177 не стосуються суми 445062,72 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, як заборгованість по податку з доходів фізичних осіб, встановлену за результатом перевірки у липні 2010 року.

Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено відсутність подання відповідачем податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, та сум утриманого з них податку податковому органу та не прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення та не направлення відповідачу відповідних податкових вимог щодо суми 445062,72 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вищевказане податкове зобов'язання не є узгодженим, а також позивачем не дотримано процедури стягнення податкового боргу, передбаченої Законом № 2181-III, що позбавляє його права на стягнення такої суми боргу в судовому порядку.

Наведені вище висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 27 січня 2016 року по даній справі. Так у вказаній ухвалі зазначалось, що законодавець встановлює певні процедури, яких має дотриматись контролюючий орган до звернення до суду з позовом про стягнення сум податкового боргу - направлення платнику податків податкового повідомлення-рішення (у випадку донарахування податкового зобов'язання контролюючим органом), узгодження суми податкового зобов'язання; направлення податкових вимог. При цьому момент узгодження сум податкового зобов`язання законодавець у пунктах 5.1 та 5.2 вказаного Закону пов`язує або з подачею податкової декларації, або з отриманням платником податків податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання, за винятком випадків оскарження такого податкового повідомлення-рішення.

Крім того, відповідно до довідки Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області від 21 серпня 2008 року станом на указану дату сільськогосподарський виробничий кооператив "Ванчиківці" не має заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) (т. 2 а.с. 93).

Вказані дані не узгоджуються з відомостями позивача в акті від 16 липня 2010 року №633/17 про те, що станом на 01 липня 2010 року сальдо (податковий борг) відповідача з податку з доходів фізичних осіб з нарахованої працівникам заробітної плати становить 462542,25 грн; станом на 01 жовтня 2008 року таке сальдо складало 291468,37 грн.

В той же час, згідно з наявною в матеріалах справи копією позовної заяви Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ванчиківці", поданої до господарського суду, вбачається, що позивач звернувся з вимогою про стягнення аналогічної заборгованості.

Таким чином, позивачем в ході апеляційного перегляду справи не підтверджено факту дотримання контролюючим органом строку, встановленого пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181-III при зверненні до суду з цим позовом з вимогою про стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб.

Також колегія суддів зауважує, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі за своїм змістом ідентичні наданим до адміністративного позову поясненням, у зв'язку із чим не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.