Справа № 2-а-149/08/2170
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-149/08/2170

Категорія:8.3.1Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні до ТОВ «Искит», Приватного підприємства «ОСОБА_1 - Агровед»про стягнення продукції, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2010 року відмовлено у задоволені позову Державної податкової інспекції у м. Херсоні про стягнення з Приватного підприємства «Інесса Агровед»на користь ТОВ «Искит»продукції, отриманої ним за договорами поставки, та з ТОВ «Искит»на користь держави продукції, отриманої від Приватного підприємства «Інесса Агровед ».

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за договорами

поставки фактично не було поставки товару та реального розрахунку за нього, а наявне лише документальне оформлення угоди, дане зобовязання не виконано, тому й стягнення із сторін всього одержаного ними проводитись не може.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами планової виїзної перевірки ПП «ОСОБА_1 - Агровед»відповідно до акту від 28.08.2008 року позивачем було встановлено, що між відповідачами впродовж 2006 2007 років укладались договори поставки продукції (горіхи без шкорлупи, насіння гарбуза, насіння соняшника, яблука, сливи, квасоля, шипшина) на загальну суму 11 280 833 грн. Поставка даної продукції підтверджується податковими накладними № 25012 від 16.11.06, № 125006 від 09.02.07 року, виписаними на адресу ПП «Інесса- Агровед». Розрахунки між підприємствами здійснено у готівковій формі.

Позивач вказує на те, що ПП «ОСОБА_1 - Агровед»та ТОВ «Искит»уклали оскаржувану угоду з метою ухилення від сплати податків та з умислом на приховування доходів від оподаткування.

На підтвердження зазначених обставин орган податкової служби посилається на ту обставину, що правоохоронними органами порушено кримінальну справу за фактом підроблення первинних документів відносно директора та засновника ПП «ОСОБА_1 - Агровед»ОСОБА_3, а також на пояснення ОСОБА_4, який зазначив, що він ніколи не був засновником та директором ТОВ «Искит», проте у травні 2006 року ним було втрачено паспорт громадянина України, про що він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Відповідно до вимог ст. 207 ГК господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладене учасниками господарських відносин із порушенням хоча б одним і з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спір про визнання недійсним господарського зобовязання (угоди) з підстав його укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, в усіх випадках потребують встановлення та доведення обставини, що підтверджують наявність умислу в діях хоча б однієї з сторін.

В матеріалах справи відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи оскаржувану угоду, сторони діяли з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для застосування санкцій, передбачених ст. 208 ГК, необхідна наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, який позивачем не доведено.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 ГКУ. За змістом статті це можливо лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною. Зазначені санкції не можна застосовувати за сам факт несплати податків (зборів, інших обовязкових платежів) однією зі сторін договору, оскільки за таких обставин правопорушенням була б несплата податків, а не вчинення правочину. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування ПДВ у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 ГК.

Крім того, встановлені частиною 1 статті 208 ГК України санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення субєктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про застосування наслідків нікчемності правочину, передбачених статтєю 208 Господарського кодексу України, після спливу річного строку, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України для застосування таких санкцій, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Зважаючи на все вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1. ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні до ТОВ «Искит», Приватного підприємства «ОСОБА_1 - Агровед»про стягнення продукції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2