Справа № 826/14865/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Степанюка А. Г.., Василенка Я. М.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду звернень позивача від 07 липня 2016 року та 25 липня 2016 року та зобов'язання надати відповідь на зазначені звернення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2016 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_3 від 07 липня 2016 року. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в місті Києві розглянути звернення ОСОБА_3 від 07 липня 2016 року, за результатами якого надати відповідь заявнику. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В засідання з'явилися учасники процесу.

Представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи скарги, письмові заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2016 року позивач направила на адресу відповідача звернення, в якому просила повідомити, яких саме співробітників Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду її скарги від 04 березня 2016 року та які заходи дисциплінарного впливу були до них застосовані.

Зазначене звернення отримано відповідачем 11 липня 2016 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, 25 липня 2016 року позивачем направлено на адресу відповідача скаргу з проханням призначити службове розслідування за фактом неналежного досудового розслідування кримінального провадження № 0017623, розпочатого 25 листопада 2013 року слідчим відділом Шевченківського районного управління за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 Кримінального кодексу України, яка була отримана Головним управлінням Національної поліції в місті Києві 27 липня 2016 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як встановлено, Головним управлінням Національної поліції в місті Києві відповіді на звернення позивача від 07 липня 2016 року про повідомлення, яких саме співробітників Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду її скарги від 04 березня 2016 року надано не було.

Таким чином, бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні відповіді на звернення позивача від 07 липня 2016 року про повідомлення, яких саме співробітників Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду її скарги від 04 березня 2016 року є протиправною.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та безпідставно відмовлено у задоволенні вимог щодо неналежного розгляду скарги від 25.07.2016, включаючи порушення встановленого строку розгляду звернення.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Положеннями статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1,2 та 4 ст. 7 зазначеного Закону передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб'єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз'яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з'ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на скаргу ОСОБА_3 від 25 липня 2016 року, яка надійшла 27.07.2016, надана відповідачем листом від 01 вересня 2016 року №Ш-3484/125/23/1-16, який був направлений 10 вересня 2016 року відповідно до відбитку поштового штемпеля на конверті.

Тобто, відповідь надана з пропуском строку, передбаченого Законом, з чим погодився суд першої інстанції, однак, вказав що незадоволення позивачем наданій на його звернення відповіддю не свідчить про бездіяльність відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, так як відповідачем порушені норми Закону щодо строку надання відповіді на звернення позивача, що є самостійною підставою для визнання таких дій відповідача неправомірними.

Крім того, у відповіді на звернення позивача вказано, що за викладеними у скарзі фактами проведено службову перевірку. 10.06.2016 за фактом неналежного досудового розслідування кримінального провадження №0017623 у слідчому управлінні було проведено службове розслідування, про результати якого повідомлено позивача 10.06.2016 №Ш-1121/125/23/1-16.

Для забезпечення повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин події, до слідчого відділу Шевченківського управління поліції направлено лист щодо активації досудового розслідування у кримінальному провадженні №0017623.

Під час розгляду звернення відповідачем безпосередньо не досліджено події, які фактично відбулися.

За наслідками розгляду звернення позивачу повідомлено про проведення службової перевірки та вказано про результати службового розслідування.

Однак, відповідь не містить відповідей на питання, порушені позивачем у скарзі від 25.07.2017, а саме: ігноруванні слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Горати І.Е звернень позивача (від 02.03.2016, 16.05.2016 та 24.05.2016року), не проведення Гораш І.В. слідчих дій протягом березня-липня 2016 року по кримінальному провадженню № 0017623; неналежному реагуванні керівництва Шевченківського УП ГУНП України і м. Києві на лист СУ ГУНП у м. Києві щодо активації досудового розслідуваній вказаного кримінального провадження; відсутності контролю за роботою слідчого з боку керівництві Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не дослідив та не проаналізував відповідність листа відповідача критеріям об'єктивності, повноті та своєчасності.

Вказане свідчить про наявність передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом зобов'язання відповідача до вчинення будь-яких дій, а тому відповідні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на зазначене, колегією суддів приймаються до уваги доводи наведені позивачем в апеляційній скарзі.

Отже, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 6 ст. 94 КАС України закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2016 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову в цій частині.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в м. Києві в частині неналежного розгляду скарги ОСОБА_3 від 25.07.2016 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в м. Києві надати повну і обґрунтовану відповідь по суті скарги ОСОБА_3 від 25.07.2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в м. Києві(01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) понесені судові витрати у розмірі 1763,84 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят три грн. 84 коп. )

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А. Г. Степанюк

Я. М. Василенко

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2017.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.