Справа № 809/1757/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 876/895/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року у справі № 809/1757/16 за позовом Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 17 000 грн., -

В С Т А Н О В И В :

02.12.2016 року Тисменицька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що посадовими особами Тисменицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт за № 55/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 11.05.2016 року. На підставі акта перевірки позивач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій за № 000002/09-13-14/232303901 від 23.05.2016 року, яким до відповідача застосовано фінансові санкції в розмірі 17 000,00 грн. Відповідач добровільно суму нарахованих вказаним рішенням фінансових санкцій не сплатила.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року позов задоволено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 11.05.2016 року працівниками Тисменицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт за № 55/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 11.05.2016 року. За результатами перевірки позивачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 000002/09-13-14/232303901 від 23.05.2016 року на суму 17000,00 грн. відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за здійснення торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Рішення про застосування фінансових санкцій № 000002/09-13-14/232303901 на суму 17000,00 грн. відповідачем отримано наручно, що підтверджується підписом у відповідній графі (а.с. 13). Згадане рішення відповідачем в адміністративному або судовому порядку оскаржено не було. В Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, відсутні судові рішення з яких би вбачався факт оскарження рішення про застосування фінансових санкцій №000002/09-13-14/232303901 від 23.05.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу рекомендованим листом податкову вимогу форми "Ф" № 868-17 від 02.08.2016 року. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт отримання вказаної податкової вимоги. Доказів оскарження такої вимоги суду не було надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань, свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи ( ч.1 ст.79 КАС України ).

Пунктом 2 ч.1 ст.9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Колегією апеляційного суду було встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій № 000002/09-13-14/232303901 на суму 17000,00 грн. відповідачем отримано наручно, що підтверджується підписом у відповідній графі (а.с. 13). Згадане рішення відповідачем в адміністративному або судовому порядку оскаржено не було. В Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, відсутні судові рішення з яких би вбачався факт оскарження рішення про застосування фінансових санкцій №000002/09-13-14/232303901 від 23.05.2016 року.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (пункт 59.5).

Згідно матеріалів справи було встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу рекомендованим листом податкову вимогу форми "Ф" № 868-17 від 02.08.2016 року.

Доказів оскарження такої вимоги суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно довідки Тисменицської ОДПІ № 2428/10/09-23-13/363 від 04.11.2016 року податковий борг відповідача становить 17 000,00 грн. (а.с. 16).

Враховуючи вищенаведене, колегія суду погоджується із рішення суду першої інстанції, що підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Згідно пункту 20.34 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року у справі № 809/1757/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2017 року.