Справа № 826/15847/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії "EAST/WEST ALLIANCE LIMITED" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Компанії "EAST/WEST ALLIANCE LIMITED" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №43806297, -

В С Т А Н О В И В :

Компанія «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила: визнати незаконною та скасування постанову від 27.09.2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича про закінчення виконавчого провадження ВП №43806297 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі №19336/04.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебувало виконавче провадження по виконанню рішення №19336/04, видане 23.01.2014 Європейським судом з прав людини у справі «Компанія «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України», відповідно до якого Суд постановив: упродовж трьох місяців від дня, коли це рішення набуде статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач має виплатити підприємству-заявнику 5000000 (п'ять мільйонів) євро відшкодування матеріальної і моральної шкоди, плюс будь-який податок, що може нараховуватись підприємству-заявнику; упродовж трьох місяців від дня, коли це рішення набуде статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач має виплатити підприємству-заявнику 8000 (вісім тисяч) євро компенсації судових та інших витрат, плюс будь-який податок, що може нараховуватись підприємству-заявнику; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Боржником за рішенням Суду є держава Україна.

Так, постановою від 24.06.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини.

В подальшому, 27.09.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №43806297).

Підставою для прийняття вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження зазначено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 19.12.2014 №30 у розмірі 8000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 09.09.2015 №30 у розмірі 40000,00 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 11.09.2015 №31 у розмірі 40000,00 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 14.09.2015 №32 у розмірі 10000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 02.10.2015 №35 у розмірі 70000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 15.08.2016 №14 у розмірі 4840000 євро та платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 16.09.2016 №17 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 322350,09 євро.

Незгода позивача з даною постановою про закінчення виконавчого провадження зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що боржником за вказаним виконавчим документом виконано резолютивну частини рішення Європейського суду з прав людини, суду не надано доказів нарахування податку на сплачені на користь позивача суми згідно рішення Європейського суду з прав людини, а відтак у державного виконавця були наявні всі законодавчо передбачені підстави для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (Закон №606-ХІV).

Згідно зі ст.1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 17 Закону №606-ХІV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон №3477-IV).

При цьому, у частині першій статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV(Закон №3477-IV) визначено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: виконання рішення - а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру; відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача.

Відповідно до ст.2 Закону №3477-IV, рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

У відповідності до вимог ст.3 Закону №3477-IV виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Згідно частини першої статті 8 Закону №3477-IV виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Відповідно до частини п'ятої вказаної статті підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 49 Закону №606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої ст.9 Закону №3477-IV протягом трьох днів з моменту перерахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби суми відшкодування державна виконавча служба повідомляє про це Стягувача.

Конвертація коштів, присуджених судом, оформлення платіжних документів (платіжного доручення) проводиться Міністерством юстиції України, як органом, відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень, з урахуванням особливостей, вищезазначених нормативно-правових актів та законодавства України, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 № 408.

Матеріалами справи підтверджено, що виконання зазначеного рішення Суду, на користь Компанії «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» здійснено: платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 19.12.2014 №30 перераховані кошти у розмірі 8000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 09.09.2015 №30 у розмірі 40000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 11.09.2015 №31 у розмірі 40000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 14.09.2015 №32 у розмірі 10000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 02.10.2015 №35 у розмірі 70000 євро, платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 15.08.2016 №14 у розмірі 4840000 євро та платіжним дорученням Міністерства юстиції України в іноземній валюті від 16.09.2016 №17 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 322350,09 євро.

Так, в резолютивній частині рішення Європейського суду з прав людини №19336/04 від 23.01.2014 зазначено про необхідність виплати підприємству-заявнику будь-який податок, що може нараховуватись підприємству-заявнику згідно присуджених сум 5000000,00 євро та 8000,00 євро відповідно. Тобто, в даному випадку мова йде про ймовірність нарахування податку на вищевказані суми, перераховані на користь позивача.

Компанія «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED», ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, не надано доказів того, що на її користь нараховано будь-який податок на присуджені суми 5000000,00 євро та 8000,00 євро. При цьому, позивачем не зазначено навіть який саме податок може бути нарахований на вказану суму.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів зауважує, що оскільки рішення Європейського суду з прав людини виконано у повному обсязі це є підставою для закінчення виконавчого провадження за пунктом 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Компанії "EAST/WEST ALLIANCE LIMITED" - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.03.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.