Справа № 823/433/17
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/433/17

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 березня 2017 року справа № 823/433/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Мишенко В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртранбезпека) до ТОВ «Болеко» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

ВТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась Державна служба України з безпеки на транспорті з адміністративним позовом до ТОВ «Болеко», в якому просить стягнути плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 6599,86грн.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись з позовною заявою позивача, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Належним доказом сплати судового збору є лише оригінал квитанції.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI, з подальшими змінами та доповненнями.

Так, згідно статті 2 вказаного Закону, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Водночас, ставки сплати судового збору встановлено статтею 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI, відповідно до якої за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2017 рік” від 21 грудня 2016 року №1801-VIII встановлено розмір прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб на 2017 рік, а саме у місячному розмірі з 1 січня – 1600 гривень.

Адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті містить вимогу про стягнення з відповідача 6599,86 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Враховуючи зазначене, за подання позовної заяви майнового характеру позивачу необхідно сплатити 1600 грн.

Позивач, не є суб'єктом, на якого розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.

Пунктом 5 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, у разі необхідності, у позовній заяві зазначається клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо.

Так, в п. 2 прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд з огляду на майновий стан позивача відстрочити сплату судового збору. В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначив, що згідно кошторису позивача на поточний місяць 2017 року “Інші видатки”, за яким здійснюється оплата судового збору, бюджетних коштів не вистачає, у зв’язку з чим у позивача відсутні достатні кошти для сплати судового збору.

Проте, позивач жодних доказів на підтвердження свого майнового стану, які суд має враховувати при вирішенні клопотання, не надав.

Положеннями ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України “Про судовий збір”, встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У зв'язку із цим, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору” від 22 травня 2015 року

№ 484-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція щодо обов'язку контролюючого органу сплачувати судовий збір на умовах, визначених Законом України “Про судовий збір” в чинній редакції, висловлена Верховним Судом України (ухвала від 24.12.2015 у справі № 477/2598/14-а, ухвала від 09.11.2015 у справі №810/2302/15).

Абзацом 2 частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, що має наслідком на підставі ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 106, 107, 108 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору до вирішення спору по суті – відмовити.

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртранбезпека) до ТОВ «Болеко» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом – залишити без руху.

Надати Укртранбезпеці строк тривалістю п’ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого останнє має усунути недоліки позовної заяви.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ст.ст. 184-187 КАС України.

Суддя В.В. Мишенко