Справа № 752/4235/17
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/4235/17
Провадження №: 2-а/752/221/17
ПОСТАНОВА іменем України

16.03.2017 року Голосіївський райсуд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: визнати протиправним рішення відповідача щодо неврахування при визначенні розміру його довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді 2 років 1 місяця 19 днів служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по 08 червня 1982 року), 1 року 1 дня половини строку навчання за денною формою в Одеській ССШМ МВС України (з 01 жовтня 1984 року по 01 жовтня 1986 року), 1 місяця 14 днів роботи на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 27 лютого 1992 року по 09 квітня 1992 року), 4 місяців 18 днів роботи на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 10 квітня 1992 року по 27 серпня 1992 року), 3 років 5 місяців 5 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року); зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді 2 роки 1 місяць 19 днів служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по 08 червня 1982 року), 1 рік 1 день половини строку навчання за денною формою в Одеській ССШМ МВС України (з 01 жовтня 1984 року по 01 жовтня 1986 року), 1 місяць 14 днів роботи на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 27 лютого 1992 року по 09 квітня 1992 року), 4 місяці 18 днів роботи на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 10 квітня 1992 року по 27 серпня 1992 року), 3 роки 5 місяців 5 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року); зобов'язати відповідача визначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді суду касаційної інстанції, починаючи з 11 жовтня 2016 року з урахуванням проведених виплат без обмеження граничного розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII його звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України на підставі заяви про відставку. У зв'язку з надходженням вказаного рішення на адресу суду наказом Голови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня2016 року № 683-к позивача 10 жовтня 2016 року відраховано зі штату Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого за підписомГолови Вищого адміністративного суду України, загальний стаж роботи позивача станом на 10.10.2016 року становить 27 років 9 місяців 4 дні.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з метою оформлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Втім, розпорядженням відповідача від 28 жовтня 2016 року йому призначено довічне грошове утримання, виходячи із наявності нарахованого стажу судді -20 років 8 місяців 10 днів., із виплатою 80 відсотків заробітної плати діючого судді Вищого адміністративного суду України.

У відповідь на заяву щодо роз'яснення нарахованого розміру довічного грошового утримання листом від 10 січня 2017 року № 64/03/К-1376 Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про призначення позивачу довічного грошового утримання, виходячи з набутого стажу виключно на посаді судді.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 вирішив оскаржити його в судовому порядку.

15 березня 2017 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача подав до суду заперечення, яким просив відмовити в задоволенні позову за необгрунтованістю та безпідставністю .

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII позивача звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2016 року № 683-к ОСОБА_1 10 жовтня 2016 року відраховано зі штату суду у зв'язку зі звільненням у відставку відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII.

11 жовтня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання на підставі Закону України від07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розпорядженням Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28 жовтня 2016 року позивача переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на довічне грошове утримання судді на підставі Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»; з 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 24 360,00 грн., з розрахунку стажу судді 20 років 8 місяців 10 днів.

29 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати роз'яснення щодо призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці, а саме щодо невзяття до розрахунку стажу судді служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по 08 червня 1982 року), половини строку навчання за денною формою в Одеській ССШМ МВС України (з 01 жовтня 1984 року по 01 жовтня 1986 року), роботи на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 27 лютого 1992 року по 09 квітня 1992 року), роботи на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 10 квітня 1992 року по 27 серпня 1992 року), роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року).

Листом від 10 січня 2017 року № 64/03/К-1376 Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві роз'яснено, що з урахуванням положень статті 135 Закону України від 07 липня 2010 року№ 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» та відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді зараховано періоди з02 лютого 1996 року по 23 липня2002 року (робота на посаді судді Дарницького районного суду м. Києва), з 24 липня2002 року по 30 листопада 2005 року (робота на посаді судді Київського апеляційного господарського суду), з01 грудня 2005 року по 10 жовтня2016 року (робота на посаді судді Вищого адміністративного суду України), що складає 20 років 8 місяців 10 днів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій незалежності і недоторканості суддів, що закріплені Конституцією України, є право судді на відставку (пункт 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України (в редакції, чинній до 30 вересня 2016 року)).

Із системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, обумовлене пунктом 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України (в редакції, чинній до 30 вересня 2016 року), передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8, 11 частини четвертої статті 48 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відвідають Конституції України (є неконституційними) положення: частини третьої статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року№ 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів»; пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, Конституційний Суд України у зазначеному рішенні роз'яснив наступний порядок виконання: частина третя статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення», тобто у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», а саме: щомісячне довічне грошове утримання вплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року№ 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакціях Закону України від02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України від07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», а саме: пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержаного суддею після виходу у відставку.

Суд зазначив, що не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів».

У пункті 5 названого Рішення вказано, що Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень Законів України, визнаних неконституційними.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу Рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від03 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Пунктами 1.1, 1.4 Європейської хартії про Закон України «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року передбачено, що метою закону є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Закон надає кожному судді, який вважає, що його права за законом або в більш широкому розумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інакше знаходяться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутись до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який здатний запропонувати таку можливість.

Відповідно до пункту 6.4 вказаної Хартії закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку із суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію при виході у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно з пунктом 54 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року № (2010)12 оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їх рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Таким чином, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Враховуючи те, що на законодавчому рівні України гарантувалось право судді на відставку та отримання суддями за наявності стажу на посаді судді не менше 20 років виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі максимально наближеному до розміру суддівської винагороди, судді мали законні правомірні очікування отримувати задекларований державою розмір щомісячного довічного грошового утримання, як один з елементів гарантій їх незалежності.

Згідно з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішенні від 26 вересня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатись статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема з листа (роз'яснення) Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10 січня 2017 року № 64/03/К-1376, відповідачем не заперечується право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання. Однак, спірним є розмір такого утримання.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилався на розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого йому за підписом голови Вищого адміністративного суду України, відповідно до якого станом на 10 жовтня 2016 року стаж ОСОБА_1 як судді складає 27 років 9 місяців4 дні, з них 2 роки 1 місяць 19 днів - служба в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по 08 червня 1982 року); 1 рік 1 день - половина строку навчання за денною формою в Одеській ССШМ МВС України (з 01 жовтня 1984 року по 01 жовтня 1986 року); 1 місяць 14 днів - робота на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 27 лютого 1992 року по 09 квітня 1992 року); 4 місяці 18 днів - робота на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 10 квітня 1992 року по 27 серпня 1992 року); 3 роки 5 місяців 5 днів - робота на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року); 6 років 5 місяців 22 дні - робота на посаді судді Дарницького районного суду м. Києва (з 02 лютого 1996 року по 23 липня 2002 року); 3 роки 4 місяці 7 днів - робота на посаді судді Київського апеляційного господарського суду (з 24 липня 2002 року по 30 листопада2005 року); 10 років 10 місяців 10 днів - робота на посаді судді Вищого адміністративного суду України (з 01 грудня 2005 року по 10 жовтня 2016 року).

В свою чергу, Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача взято до уваги виключно стаж роботи на посаді судді Дарницького районного суду м. Києва (з 02 лютого 1996 року по 23 липня 2002 року); на посаді судді Київського апеляційного господарського суду (з 24 липня 2002 року по 30 листопада 2005 року); на посаді судді Вищого адміністративного суду України (з 01 грудня 2005 року по 10 жовтня 2016 року), що складає 20 років 8 місяців 10 днів.

Тобто, при визначенні ОСОБА_1 розміру довічного грошового утриманнявідповідачем не врахованоприписи пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI), згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до частин першої, четвертої статті 43 Закону України в 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеногозаконом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів такалендарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при визначенні розміру щомісячного грошового утримання позивача протиправно не прийнято 2 роки1 місяць 19 днів служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по08 червня 1982 року), а також 3 роки 5 місяців 5 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року), що зараховуються до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а тому наявні підстави для зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати наведені періоди до стажу роботи ОСОБА_1на посаді судді.

Таким чином, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача також і в частинізобов'язання відповідача визначити та виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді суду касаційної інстанції, починаючи з 11 жовтня 2016 року.

В той же час, 1 рік 1 день - половина строку навчання за денною формою в Одеській ССШМ МВС України (з 01 жовтня 1984 року по 01 жовтня 1986 року); 1 місяць 14 днів - робота на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 27 лютого 1992року 09 квітня 1992 року); 4 місяці 18 днів - робота на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 10 квітня 1992 року по 27 серпня 1992 року)до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, не включаються, оскільки не охоплюються правилами статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Враховуючи, що позивача, на користь якого частково ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору судові витрати не стягуються та компенсуються з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 11, 69 - 86, 122, 128, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

АдміністративнийпозовОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування ОСОБА_1при визначенні розміру довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді 2 років 1 місяця 19 днів служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня1980 року по 08 червня 1982 року) та 3 років 5 місяців 5 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року).

Зобов'язатиПравобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 2 роки 1 місяць 19 днів служби в Збройних силах УРСР (з 21 квітня 1980 року по 08 червня 1982 року) та 3 роки 5 місяців 5 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області, старшого слідчого слідчого відділення Ковельського МРВ УВС Волинської області (з 28 серпня 1992 року по 01 лютого 1996 року).

Зобов'язатиПравобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві визначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді суду касаційної інстанції, починаючи з 11 жовтня 2016 року з урахуванням проведених виплат без обмеження граничного розміру пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя