Справа № 826/3386/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2017 року № 826/3386/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Військового прокурора Київського гарнізону Центрального регіону України
до третя особа Міністерства оборони України Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія», Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:
Позивач, в особі Військового прокурора Київського гарнізону Центрального регіону України (надалі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (наділі Відповідач), треті особи: Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» (наділі третя особа 1), Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (наділі третя особа 2), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неналежного обліку, збереження, розподілу, видачі майна (боєприпасів), неефективному управлінні майном; зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії щодо забезпечення повернення військового майна (17843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна, 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею Б-32), яке зберігається на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія», до визначених місць зберігання, відповідно до номенклатури та категорії боєприпасів, а також постановку на облік у відділах зберігання (сховищах) та обліково-операційних відділах.

В обґрунтування позовних вимог Позивача зазначає, що військового прокурора Київського гарнізону до суду з даною позовною заявою в інтересах держави до Міністерства оборони України викликане винятково здійсненням заходів щодо захисту порушених інтересів держави у зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та спрямоване на відновлення та захист порушених інтересів держави.

Представник Відповідача проти позову заперечує проти позовних вимог, з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву.

Представник третьої особи 1 надав суду усні пояснення.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом надіслання повістки та копії позовної заяви факсимільним повідомленням (на номер факсу (телефаксу)).

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Військовою прокуратурою Київського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001145 від 22.10.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, за фактом недбалого ставлення військових службових осіб Міністерства оборони України до служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 21.04.2000 року між Міністерством оборони України та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» укладено договір комісії №USE- 20/2-130-D/K-00, за умовами якого остання зобов`язувалась реалізувати Федеративній Демократичній Республіці Ефіопія 50000000 набоїв калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС (1970-1973 років виготовлення) вартістю 2566685 доларів США.

На виконання вказаного договору 07.05.2000 року згідно приймального акту 50000000 набоїв калібру 7,62 мм у 35715 ящиках, вагою 1071430 кг переміщені залізничним транспортом з військової частини НОМЕР_1 до Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» (на сьогодні - державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія»), де товар повиннен був зберігатися до реалізації на зовнішній ринок.

У зв`язку з накладенням заборони на ввезення іншими країнами зброї та боєприпасів (ембарго) вищевказані набої з травня 2000 року зберігались на території Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія».

Позивач зазначає, як вбачається з акту (звіту комісіонера) від 27.04.2007 року про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків за вищезазначеним договором, складеного сторонами, зокрема зі сторони Міністерства оборони України комісією із службових осіб Державного департаменту надлишкового майна та земель Міністерства оборони України, Договір від 21.04.2000 року був закритий у зв`язку з тим, що майно на реалізацію не передавалось та будь-які витрати по ньому не здійснювались.

В ході досудового розслідування встановлено, що частину зазначеного майна (1072 ящики вагою 32150 кг) було вивезено автотранспортом до пункту призначення аеропорт «Антонов» м. Гостомель Київська область експедитором ДК «Укрспецекспорт».

Згідно протоколу огляду від 21 лютого 2017 року (проведеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів), у приміщенні складу №3 на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на даний час зберігається 17843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС , гільза стальна.

Окрім цього, прокурорською перевіркою (станом на 2014 рік) встановлено, що на території вказаної ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на відкритих майданчиках знаходяться ще 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків пострілів калібру 14,5 мм з кулею Б-32, які надійшли до порту з військових частин Міністерства оборони України №11786 і № 61798 відповідно у листопаді та грудні 1992 року та не були реалізовані понад 22 роки. Однак, внаслідок вищевказаних дій зазначені боєприпаси вибули з обліку як вказаних військових частин, так і Міністерства оборони України.

Перебування вищевказаних боєприпасів на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» підтверджується протоколом огляду від 21.02.2017 року, проведеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

Позивач зазначає, що за результатами опрацювання матеріалів кримінального провадження встановлено, що протиправна бездіяльність Міністерства оборони України, яка проявилася у: нездійсненні контролю за ефективним використанням, своєчасним, достовірним, точним обліком з метою отримання даних про наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний стан) майна (боєприпасів); у незабезпеченні його прийняття на озброєння Збройних Сил України; відсутністю контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю використання з метою підготовки даних для статистичної звітності, є підставою для звернення прокуратури гарнізону до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності Міністерства оборони України та про зобов`язання останнього вчинити певні дії.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтованння позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неналежного обліку, збереження, розподілу, видачі майна (боєприпасів), неефективному управлінні майном, Суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Міністерством оборони України (Міністерство), з однієї сторони та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (Компанія), з іншої сторони 21.04.2000 року укладено Договір комісії №USE-20.2-130-D/K-00 (надалі Договір №USE-20.2-130-D/K-00).

У відповідності до умов п. 1.1 Договору №USE-20.2-130-D/K-00, Міністерство оборони України доручає Компанії, а Компанія бере на себе зобов`язання за комісійну винагороду укласти на умовах, що не суперечать даному договору, та виконати від свого імені, в інтересах Міністерства оборони України та за рахунок останнього, контракт з покупцем на експортну поставку боєприпасів (набої 7,62 мм патронів зраз. 1943 року виготовлення) (надалі - спецвироби) на умовах FOB, порт "Октябрьск", м. Миколаїв, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 1990 року.

Згідно умов Договору №USE-20.2-130-D/K-00 Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт зобов`язана реалізувати Федеративній Демократичній Республіці Ефіопія 50000000 набоїв калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС (1970-1973 років виготовлення) вартістю 2566685 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання вищезазначеного Договору №USE-20/2-130-D/K-00, згідно приймального акту 50000000 набоїв калібру 7,62 мм у 35715 ящиках, вагою 1071430 кг переміщені залізничним транспортом з військової частини НОМЕР_1 до Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» (на даний час - Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія»), де повинні були зберігатися до реалізації на зовнішній ринок.

У зв`язку з накладенням заборони на ввезення іншими країнами зброї та боєприпасів (ембарго) вищевказані набої з травня 2000 року зберігались на території Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія».

Як вбачається з акту (звіту комісіонера) від 27.04.2007 року про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків за вищезазначеним договором, складеного сторонами, зокрема зі сторони Міністерства оборони України комісією із службових осіб Державного департаменту надлишкового майна та земель Міністерства оборони України, Договір від 21.04.2000 року був закритий у зв`язку з тим, що майно на реалізацію не передавалось та будь-які витрати по ньому не здійснювались.

Під час досудового розслідування встановлено, що частину зазначеного майна (1072 ящики вагою 32150 кг) було вивезено автотранспортом до пункту призначення аеропорт «Антонов» м. Гостомель Київська область експедитором ДК «Укрспецекспорт».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року по справі №757/6153/17-к задоволено клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшого лейтенанта юстиції Фрунзе С.В. про тимчасовий доступ до речей та документів, та їх вилучення.

Надано дозвіл прокурору першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшому лейтенанту юстиції Фрунзе С.В., начальнику першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону Медведєву В.В. слідчим військової прокуратури Київського гарнізону, капітану юстиції Зайцю Р.О., старшому лейтенанту юстиції Дячуку І.С., майору юстиції Балійчуку Р.І. з правом передоручення прокурорсько-слідчим працівникам військової прокуратури Миколаївського гарнізону на отримання тимчасового доступу до речей та документів, а саме: 17 843 ящиків набоїв калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС вагою 535 280 кг, 1780 ящиків набоїв калібру 100 мм УОФ-41 та 12 500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею Б-32, які зберігаються на державному підприємстві «Стивідорна компанія «Ольвія» (до перейменування державне підприємство «Спеціалізований морський порт «Октябрськ») за адресою: 54052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 29, а/с 170) та являється власністю Міністерства оборони України, з можливістю огляду за допомогою спеціалістів Міністерства оборони України усіх набоїв та документів (які мають відношення до вказаного кримінального провадження), які знаходиться на території державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія».

Згідно протоколу огляду від 21 лютого 2017 року (проведеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів), у приміщенні складу №3 на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на даний час зберігається 17 843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС , гільза стальна.

Крім цього, перевіркою (станом на 2014 рік) встановлено, що на території третьої особи 1 на відкритих майданчиках знаходяться ще 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків пострілів калібру 14,5 мм з кулею Б-32, які надійшли до порту з військових частин Міністерства оборони України №11786 і №61798 відповідно у листопаді та грудні 1992 року та не були реалізовані понад 22 роки. Однак, внаслідок вищевказаних дій зазначені боєприпаси вибули з обліку як вказаних військових частин, так і Міністерства оборони України.

Перебування вищевказаних боєприпасів на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» підтверджується протоколом огляду від 21.02.2017 року.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 р. №1934-XII (надалі Закон №1934-XII), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно з абз. 1 абз. 3 п. 1 ст. 10 Закону №1934-XII, Міністерство оборони України: здійснює військово-політичне та адміністративне управління Збройними Силами України; реалізує політику держави у Збройних Силах України, розробляє принципи їх будівництва, визначає напрями розвитку Збройних Сил України і підготовки їх у мирний та воєнний час; забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 (надалі Положення №671), передбачено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили. Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Згідно з пп. 12, пп. 23, пп. 25, пп. 29 п. 4 Положення №671, Міноборони відповідно до покладених на нього завдань: подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо визначення на особливий період потреб Збройних Сил, інших військових формувань, які включені до схеми мобілізаційного розгортання, з урахуванням економічних можливостей держави; забезпечує життєдіяльність Збройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності, проведення ремонту та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил; перевіряє стан всебічного забезпечення, бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил; забезпечує прийняття на озброєння (постачання, експлуатацію) Збройних Сил озброєння, військової та спеціальної техніки.

Відповідно до пп. 4 п. 5 Положення №671, Міноборони з метою організації своєї діяльності забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів і матеріальних ресурсів, в тому числі тих, що передбачені для реалізації проектів, виконання програм, зокрема міжнародних; здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за їх використанням та усунення недоліків і порушень, виявлених органами державного фінансового контролю та правоохоронними органам.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі здійснює контроль за майном, яке належить Збройним Силам України.

Суд звертає увагу, що п. з п. 3.1 Договору №USE-20.2-130-D/K-00 вбачається, для проведення реалізації Спецвиробів Покупцю Міністерство зобов`язується передати Компанії зазначені у Додатку № 1 Спецвироби в узгоджені терміни на умовах EXW, порт "Октябрськ" м. Миколаїв, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 1990 року.

Згідно з п. 3.2 Договору №USE-20.2-130-D/K-00 Спецвироби, що передаються за даним Договором, зберігають статус державного майна та належать до сфери управління Міністерства оборони України до здійснення Міністерством передачі за визначеними у пункті 3.1 умовами і підписання повноважними представниками Міністерства оборони України і Компанії акту прийому-передачі спецвиробів.

В матеріалах справи міститься Лист від 17.09.2014 р. №USE-13.3-12073 (надалі Лист №USE-13.3-12073) направлений Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" на адресу Генерального прокурора України Яреми В.Г., в якому повідомлялося, що відповідно до договору комісії з військової частини НОМЕР_1 (с. Цветоха) спецвироби були доставлені до порт "Октябрськ" м. Миколаїв. У подальшому Міністерство оборони України не передавало ці спецвироби ДК "Укрспецекспорт" та сторони за цим договором комісії акт прийому-передачі в порядку, передбаченому умовами договору комісії, не були складені та підписані.

Крім того, в Листі №USE-13.3-12073 зазначено, що 27.04.2007 ДК "Укрспецекспорт" та Міністерством оборони України складено та підписано Акт (Звірки комісіонера) за договором комісії від 21.04.2000 №USE-20.2-130-D/K-00 про те, що майно за вказаним договором комісії на реалізацію не передавалося, витрати не здійснювалися та договір вважається закритим.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 зазначив, що дійсно на території ДП «СК «Ольвія» перебуває спірне майно.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що спецвироби (7,62 мм патрони зраз. 1943 p.), які були доставлені у порт "Октябрськ", м. Миколаїв (на даний час назва ДП «СК «Ольвія»), та які на даний час зберігаються на території даного порту, мають статус державного майна та належать до сфери управління Міністерства оборони України, а тому питання розпорядження цим майном належить до виключної компетенції Міністерства оборони України.

В Ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року по справі №757/6153/17-к зазначено наступне: «Крім того, незважаючи на те, що договір комісії з ДК «Укрспецекспорт» був закритий, а боєприпаси Міністерству оборони України не повернуті, службовими особами Міністерства оборони України претензійно-позовна робота з вказаних питань не велась та дебіторська заборгованість за Договором у розмірі 2566685 доларів США не обліковувалась.

А навпаки, всі обліково-звітні документи у структурних підрозділах Міністерства оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, що могли свідчити про приналежність боєприпасів до оборонного відомства були знищені за вказівкою не встановлених службових осіб Міністерства оборони України та у зв`язку з закінченням терміну зберігання документів, а вказані боєприпаси 'були' зняті з обліку Центрального ракетно-артилерійського управління Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 .

При цьому службовими особами, якими очолювалась посада начальника Озброєння Збройних Сил України з травня 2000 року - ОСОБА_1 , генерал - полковником ОСОБА_2 та посада начальника Центрального ракетно-артилерійського управління Збройних Сил України - полковником Глазиріним С.М., полковником Величком Ю.І. заходи щодо повернення 50000000 набоїв калібру 7,62 мм з морського порту до військової частини НОМЕР_1 не вживались.».

Суд звертає увагу, що в даному випадку коло винних осіб щодо бездіяльності посадових осіб Міністерства оборони України щодо не повернення боєприпасів з порт "Октябрськ", м. Миколаїв (на даний час назва ДП «СК «Ольвія») буде визначено в рамках кримінального провадження.

Отже, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неналежного обліку, збереження, розподілу, видачі майна (боєприпасів), неефективному управлінні майном є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині щодо зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії щодо забезпечення повернення військового майна (17843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна, 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею Б-32), яке зберігається на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія», до визначених місць зберігання, відповідно до номенклатури та категорії боєприпасів, а також постановку на облік у відділах зберігання (сховищах) та обліково-операційних відділах, Суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено Судом та не спростовано сторонами, вищезазначені боєприпаси є державним майном та повинні знаходились в управлінні Міністерства оборони України.

У відповідності до п. 1, п. 2 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. №1225 (надалі Положення №1225), у цьому Положенні поняття "військове майно" і "військова частина" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України". Для цілей цього Положення використовуються також поняття у такому значенні: військове майно непорушних запасів - військове майно, яке призначене для використання в особливий період і перебуває у мирний час на довгостроковому зберіганні у військових частинах.

Пунктами 6-8, 13-14 Положення №1225, передбачено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності. Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Військове майно непорушних запасів обліковується окремо від іншого військового майна. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони. Військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів- виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки.

Згідно з п. 1, п. 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359 (надалі Інструкція №359), ця Інструкція визначає порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України та Збройних Сил України (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримки миру і безпеки (далі - національний персонал). У цій Інструкції терміни вживаються в таких значеннях: боєприпаси - патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати; бойові машини - танки, бойові машини піхоти, бронетранспортери, самохідні артилерійські установки та інша бойова техніка зі штатним озброєнням; стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Відповідно до п. розділу V Інструкції №359, стрілецька зброя та боєприпаси повинні зберігатися в залізобетонних (цегляних) сховищах з міцними підлогами, перекриттями стелі, дерев`яні ворота (двері) оббиваються металевими листами, вентиляційні люки, вікна, ворота обладнуються ТЗО. Сховища зі стрілецькою зброєю та боєприпасами повинні забезпечувати: надійне зберігання стрілецької зброї та боєприпасів; зручність для спостерігання за стрілецькою зброєю та боєприпасами і виконання робіт щодо підтримання їх у постійній бойовій готовності.

З протоколу огляду від 21 лютого 2017 року, який проведений та складений на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів вбачається, що у приміщенні складу №3 на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на даний час зберігається 17 843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС , гільза стальна.

Крім цього, прокурорською перевіркою (станом на 2014 рік) встановлено, що на території вказаної ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на відкритих майданчиках знаходяться ще 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12 500 ящиків пострілів калібру 14,5 мм з кулею Б-32, які надійшли до порту з військових частин Міністерства оборони України №11786 і № 61798 відповідно у листопаді та грудні 1992 року та не були реалізовані понад 22 роки. Однак, внаслідок вищевказаних дій зазначені боєприпаси вибули з обліку як вказаних військових частин, так і Міністерства оборони України.

З аналізу матеріалів справи та норм права вбачається, що збереження вищезазначених боєприпасів на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» суперечить вимогам законодавства, оскільки зберігається не відповідних місцях, що в свою чергу порушує умови зберігання боєприпасів та загрожує безпеці широкого кола громадян, підприємств, установ, організацій.

Для належно зберігання боєприпасів та повернення їх власнику Міністерству оборони України, Суд вважає, що позовні вимоги Позивача в частині щодо зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії щодо забезпечення повернення військового майна (17843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна, 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею Б-32), яке зберігається на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія», до визначених місць зберігання, відповідно до номенклатури та категорії боєприпасів, а також постановку на облік у відділах зберігання (сховищах) та обліково-операційних відділах підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наявних матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії щодо забезпечення повернення військового майна (17843 ящики з набоями стрілецької зброї калібру 7,62 мм зразка 1943 року з кулею ПС, гільза стальна, 1780 ящиків пострілів калібру 100 мм УОФ-41 та 12500 ящиків патронів калібру 14,5 мм з кулею Б-32), яке зберігається на території ДП «Стивідорна компанія «Ольвія», до визначених місць зберігання, відповідно до номенклатури та категорії боєприпасів, а також постановку на облік у відділах зберігання (сховищах) та обліково-операційних відділах.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок державних асигнувань на користь Військової прокурори Київського гарнізону Центрального регіону України судові витрати в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда