Справа № 2-а-1272/10/2170
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2011 р.Справа № 2-а-1272/10/2170

Категорія:10.3.4Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВ «Бескид»на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року по справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ «Бескид»про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2010 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з ТОВ «Бескид»адміністративно-господарські санкції та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році в розмірі 4 598,27 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.08.2010 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Бескид»на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції та пеню за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у сумі 4 598,27 грн.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено встановлений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив для працевлаштування інвалідів.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказану постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2008 році складала 13 осіб, внаслідок чого він повинен був створити 1 робочих місця для працевлаштування інвалідів, проте у зазначеному звітному періоді відповідачем не було працевлаштовано жодного інваліда.

Відповідно до пункту 3 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1434 від 26 вересня 2002 року основним завданням Фонду є, зокрема, контроль за виконанням роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого законом. Фонд також відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за сплатою роботодавцями адміністративно-господарських санкцій і пені (підпункт 3 пункту 4 зазначеного Положення).

За змістом ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»від 21 березня 1991 року, саме Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання встановленого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств (обєднань), установ і організацій, незалежно від форм власності і господарювання, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до п.3, п. 14 "Положення про робоче місце інваліда та про порядок працевлаштування інвалідів" (далі Положення), затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1995 року № 314 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), робоче місце інвалідів вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Відповідно до п. 5 вищезгаданого Положення підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 14 Положення також передбачено, що підприємства, зокрема, інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства про порядок атестації та створення робочих місць інвалідів на підприємстві працевлаштування інвалідів може здійснюватись центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів лише за наявності отриманої від підприємства інформації про проведену у встановленому порядку атестацію необхідної кількості робочих місць інвалідів на цьому підприємстві відповідно до вимог нормативу, а також про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року № 420 затверджено форму звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій»та інструкцію щодо її заповнення. Відповідно до вказаного наказу звітність за формою № 3-ПН подається підприємствами, установами, організаціями, їх структурними підрозділами та філіями незалежно від форм власності та господарювання центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків при наявності вакансій.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Бескид»звітність за формою № 3-ПН за 2008 рік до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не надавалась.

Таким чином відповідачем не здійснено всіх залежних від нього дій для інформування спеціально уповноваженого органу щодо наявності вакантних посад для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 зазначеної норми передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Враховуючи той факт, що відповідачем не здійснено всіх залежних від нього дій для інформування спеціально уповноваженого органу щодо наявності вакантних посад для працевлаштування інвалідів, то застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, є правомірним.

Частиною 2 статті 20 зазначеного закону передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховано ТОВ «Бескид»пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно та в достатньому обсязі встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бескид» залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року по справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2