Справа № 334/7767/16-а
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.02.2017
Справа № 334/7767/16-а
Провадження № 2-а/334/156/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справ у за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, ув якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя призначити йому, ОСОБА_1, пенсію відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та враховувати всі відповідні надбавки, підвищення, збільшення, як інваліду війни ІІ групи починаючи з 22.11.2016 року; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн.

В обгрунтування позову вказує, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

07.11.2016 року позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії з урахуванням всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни ІІ групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Але, управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя позивачу було відмовлено в призначенні пенсії згідно зі ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач є інвалідом ІІ групи внаслідок отриманого каліцтва, повязаного із службою в армії, а УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя відмовляється призначати пенсію.

Позивач у судвое засідання не зяиввся, у заяві до суду просив порзгялдати спарвиу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявися,причини неявки суду не повідомив з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинення дій залишити без задоволення.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд установив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

07.11.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Листом від 16.11.2016 року за № 317/С-1 управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Позивач є інвалідом ІІ групи у звязку з захворюванням, повязаним з проходженням військової служби, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 046549 та довідкою серії АВ № 0548296 виданої медико-соціальною експертною комісією 10.03.2016 року.

Згідно із часиною 4 статті 29 Закону №1788-XII мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється:

інвалідам I та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком;

інвалідам III групи - у розмірі півтори мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вказані положення та наявність причинно-наслідкового зв'язку з фактом несення позивачем служби та отримання ним під час проходження на ній травми, у відповідача не було правових підстав для відмови у призначені позивачу пенсії у відповідності до вказаного положення Закону №1788-XII.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» проводиться вперше.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалі від 03 листопада 2015 року № К/800/24995/14 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно частиною третьою статті 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Проте, оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати саме цей розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2012, де зазначено, що вихідним критерієм розрахунку державної та податкової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону №1058-ІV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи те, що із заявою про перерахунок позивач звернувся 07 листопада 2016 року, його порушене право підлягає захисту саме із цієї дати, а відтак, призначення пенсії відповідно до частини четвертої ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно проводити з вказаної дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до квитанцій, наданих позивачем, ним сплачено 1200,00 грн. - витрат на правову допомогу, то ж, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, повязаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 71, 79, 86, 158-163, 167 КАС України, ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, пенсію по інвалідності з урахування вимог ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію з 07.11.2016 року відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням всіх надбавок, підвищень, збільшень, як інваліду війни ІІ групи та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: Дубина Л. А.