Справа № 487/5151/16-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/5151/16-а
Провадження № 2-а/487/49/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Пономарьовій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управлінням патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Ухвалою суду було замінено первісного відповідача інспектора Управління патрульної поліції м. Миколаєва батальйону 1 роти 3 лейтенантом поліції Паламарчуком А.А. на належного відповідача Управлінням патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд про скасування постанови АР№128794 від 05.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., оскільки адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не а автоматичному режимі.

В позові позивач зазначив, що 05.10.2016 року він керував т/з Тойота н/з НОМЕР_1, рухався по 81 км а/д М-14 на території Березанського району та начебто здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою видимістю та пересік вузьку суцільну смугу, у зв'язку з чим відносно нього було інспектором УПП винесено постанову за порушення п. 14.6 г ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова написано нерозбірливо, рядки нерівні, наявні виправлення, не було заповнено місце проживання порушника. При цьому, відомості вказані в постанові не відповідають дійсності. Так, він почав рух від обочини дороги, попереду нього рухався транспортний засіб зі швидкістю 20-25 км/год та дорога по якій вони рухались не відноситься до доріг з обмеженою видимістю та при винесені постанови інспектором не були залучені свідки. Крім того, інспектор без яких приладів вимірив швидкість руху автомобіля який рухався попереду нього та зазначив, що його швидкість була більше ніж 30 км/год. При цьому, інспектор проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи, для участі у розгляді його адвоката.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини та просив про задоволення вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, просив задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що 05.10.2016 року інспекторами УПП м. Миколаєва Паламарчуком А.А. і Нетовканим Д.В. було виявлено порушення ПДР, а саме водій т/з Тойота НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив правила обгону, а саме: здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою видимістю та пересік вузьку суцільну смугу, чим порушив п. 14.6 г ПДР. Після зупинки водія інспекторами йому були роз'яснені права ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП. Позивач з метою уникнення адміністративної відповідальності зателефонував на лінію 102 зі скаргою на дії працівників патрульної поліції, після приїзду СОГ та вияснення обставин справи, в діях патрульних не було виявлено складу кримінального правопорушення. Після чого було винесено постанову АР№128794 від 05.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, під час винесення постарив порушник відмовився назвати свою адресу проживання, копія постанови вручена водію, оскільки вручена була копія, то через фізичні властивості копії, насиченість кольору чорнила та його чіткість була не така, як на оригіналі. Вчинення позивачем вказаного вище правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора на якому було зафіксовано факт вчинення правопорушення та специфічним видом доказу є безпосередньо спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу (винесення постанови), тобто інспекторів УПП.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора, суд приходить до наступного:

05.10.2016 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову АР№128794 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 05.10.2106 року о 16-30 год. керував т/з Тойота н/з НОМЕР_1, рухався по 81 км а/д М-14 на території Березанського району, здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою видимістю та пересік вузьку суцільну смугу, чим порушив п. 14.6 г ПДР.

За вказане правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмір 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, статтею 122 ч. 2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 14.6 г ПДР обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Доказами наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП є постанова про адміністративне правопорушення, складений посадовою особою - інспектором Управління патрульної поліції м. Миколаєва батальйону 1 роти 3 лейтенантом поліції Паламарчуком А.А. та оглянутому в судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції, на якому було зафіксовано факт вчинення правопорушення, а саме здійснення обгону на ділянці дороги з обмеженою видимістю та перетинання вузької суцільної смуги, що підтверджує однозначну причетність позивача до скоєння зазначеного в постанові правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача об'єктивно не підтверджені доказами та спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова АР№128794 від 05.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. винесена відповідно до вимог законодавства, а адміністративний позов є не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управлінням патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина