Справа № 750/1537/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1537/17 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив: визнати неправомірними дії Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в меншому розмірі, ніж передбачено частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати Чернігівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, виходячи з положень частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 лютого 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що позивачем пропущено установлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС) шестимісячний строк звернення до суду, оскільки щорічну разову грошову допомогу до 5 травня йому було виплачено у квітні 2016 року, а отже він мав право звернутися до адміністративного суду у строк до жовтня 2016 року, проте позовну заяву подав лише 9 лютого 2017 року.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що приймаючи спірну ухвалу, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Колегія суддів у відповідності до частини 4 статті 196 КАС визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами згідно з частиною 1 статті 41 КАС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Предметом спору у даній адміністративній справі є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Колегією суддів встановлено, що у квітні 2016 року позивач отримав щорічну одноразову грошову допомогу, проте, не погодившись із її розміром, останній звернувся із заявою до Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат і просив здійснити перерахунок такої допомоги та провести її виплату у розмірі, визначеному вказаним Законом

Листом від 17.10.2016 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку допомоги.

Вважаючи свої права порушеними, позивач 09.02.2017 звернувся до суду.

За правилами першої та другої частин статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з положень зазначеної норми, у визначенні моменту виникнення права на позов мають значення дві обставини. Перша - об'єктивна - наявність факту порушеного права. Друга - суб'єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатися про факт порушення права.

На думку колегії суддів, помилковим є посилання суду на сам факт отримання значно меншої суми матеріальної допомоги, адже, позивач отримуючи допомогу, мав всі підстав вважати, що державні органи діють у відповідності до вимог чинного законодавства і не мав гадки про порушення його права на момент отримання допомоги.

Лише з отриманням письмової відповіді від управління у жовтні 2016 року, у якій наведено мотиви та обґрунтування позиції органу соціального захисту населення, позивач дістав змогу оскаржити дії відповідача до суду.

З урахуванням того, що письмову відмову позивач отримав у жовтні 2016 року, а до суду звернувся 9 лютого 2017 року, тобто у межах передбаченого ст. 99 КАС шестимісячного строку, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду та залишення у зв'язку із цим позовної заяви без розгляду.

Отже, місцевий суд прийняв спірне рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пунктів 1 та 4 першої частини статті 204 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи скаржника спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року - скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.