Справа № 2а/2370/5460/2011
Суддя: А.С. Чала
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2011 року Справа № 2а/2370/5460/2011

19.08.11

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чалої А.С.,

при секретарі судового засідання Журавлі В.В.,

за участю: представників позивача Синельникова Є.В., Білика О.А., представника відповідача Івченко Я.В. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Техносервіс 2011»до державної податкової інспекції у місті Черкаси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось ПАТ «Техносервіс 2011» (далі-позивач) з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Черкаси (далі-відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що за висновками, викладеними в акті перевірки 10.06.2011 року, відповідачем встановлено порушення позивачем п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в частині не підтвердження податковими накладними сум податкового кредиту за лютий 2011 року, оскільки угоди позивача укладені з його контрагентом є нікчемними по ланцюгу до вигодонабувача.

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 263558 грн.

Позивач не погоджується з висновками перевірки та зазначає, що господарські операції з придбання холодильного обладнання та комплектуючих від ТОВ «Айстек»здійснені відповідно до укладених договорів поставки, реально проведені та підтверджується належно оформленими первинними документами, ПДВ за вказаною господарською операцією включено до складу податкового кредиту за лютий 2011 року з дотриманням вимог закону.

Висновки про безтоварність господарських операцій з придбання холодильного обладнання та комплектуючих від ТОВ «Айстек», позивач також спростовує тим, що придбаний товар використаний позивачем в господарський діяльності, а саме реалізовано на користь ТОВ «АТБ-Маркет».

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та зазначала, що господарські операції з поставки холодильного обладнання та комплектуючих за правочинами, укладеними між позивачем та ТОВ «Айстек», фактично не здійснювались, тому в акті перевірки зроблено висновок про визнання правочинів нікчемними. Нікчемні правочини не породжують правових наслідків, тому суми ПДВ за такими правочинами підлягають виключенню з податкового обліку.

Нікчемність правочинів підтверджується тим, що під час проведення планової невиїзної перевірки ТОВ «Айстек»встановлено відсутність підприємства за місцезнаходженням та неможливість фактичного здійснення господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Податкова звітність з податку на прибуток та на додану вартість ТОВ «Айстек»не подавалась з ІІІ кварталу 2010 року та березня 2010 року відповідно. Тобто за відсутності податкової звітності не можливо встановити наявність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Таким чином, відповідач вважає, що усі операції ТОВ «Айстек»з його покупцями не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до вигодонабувача, яким в даному випадку є позивач.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

ПАТ «Техносервіс 2011»зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Черкаської міської ради 15 липня 1992 року, ідентифікаційний код 02132639, перебуває на обліку у державній податковій інспекції у м. Черкаси як платник податків, а також зареєстроване платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 32051853.

Посадовими особами державної податкової інспекції у м. Черкаси проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо формування кредиту з податку на додану вартість за лютий 2011 року, за результатам якої складено акт № 1505/23-2/02132639 від 10.06.2011 року.

На підставі вказаного акта перевірки, державною податковою інспекцією у м. Черкаси прийняте податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 263558 грн.

Згідно акту перевіркою встановлено, що позивачем незаконно сформований податковий кредит за лютий 2011 року по взаємовідносинах з ТОВ «Айстек».

Висновок про порушення позивачем п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в частині не підтвердження податковими накладними сум податкового кредиту за лютий 2011 року, оскільки угоди позивача укладені з його контрагентом ТОВ «Айстек»є нікчемними по ланцюгу до вигодонабувача, зроблено на підставі довідки ДПІ в Оболонському районі м. Києва.

Судом встановлено, що ДПІ в Оболонському районі м. Києва проведено аналіз діяльності ТОВ «Астек»з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларацій з ПДВ за період з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року. За наслідками проведеного аналізу встановлено, що контрагенти ТОВ «Айстек»незаконно формували податковий кредит за лютий та березень 2011 року, оскільки господарські операції за період з лютого 2011 року по березень 2011 року щодо придбання у ТОВ «Айстек»товарів не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій. За результатами проведеного аналізу складено довідку від 10.05.2011 року № 334/23-305/33635668.

Як вбачається з даної довідки, висновок про нікчемність всіх угод вчинених ТОВ «Айстек», посадовою особою ДПІ в Оболонському районі м. Києва зроблено на підставі відсутності ТОВ «Айстек»за місцезнаходженням, а також відсутності податкової звітності за період з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року, без якої неможливо встановити наявність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Згідно досліджених в ході судового розгляду письмових доказів встановлено, що відповідно до договору поставки від 15.10.2010 року ТОВ «Айстек»зобов'язується поставити позивачу (на той час назва юридичної особи - ЗАТ «Техносервс») товар (металокаркас, сандвіч-панелі, промислові секційні ворота, повітряні завіси, протипожежні двері, світильники, агрегатна, проект згідно специфікацій до договору) всього на суму 1900000 грн. та контролювати вантажно-розвантажувальні роботи. Окрім того, між зазначеними підприємствами укладено договори поставки комплектуючих (компресорно-конденсатний агрегат повітряного охолодження, повітряохолоджувач, конденсатор, компресор) на загальну суму 81350 грн. 80 коп.

ТОВ «Айстек»були виписані рахунки фактури, видаткові та податкові накладні, а саме податкові накладні: від 04.02.2011 року № 7 на суму 43534 грн., в тому числі ПДВ 7255 грн. 60 коп., від 04.02.2011 року № 8 на суму 16998 грн., в тому числі ПДВ 2833 грн., від 04.02.2011 року № 9 на суму 5891 грн. 20 коп., в тому числі ПДВ 981 грн. 80 коп., від 04.02.2011 року № 10 на суму 14927 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ 2487 грн. 93 коп., від 09.02.2011 року № 11 на суму 836710 грн., в тому числі ПДВ 139451 грн., від 09.02.2011 року № 12 на суму 663290 грн., в тому числі ПДВ 110548 грн. 33 коп.

Порядок формування податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, зпридбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. (п. 198.2).

Відповідно до п. 198.3 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.8 статті 208 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (201.10 статті 201 ПКУ).

Як вбачається з матеріалів справи контрагент позивача - ТОВ «Айстек», на момент складання податкових накладних був платником податку на додану вартість, зауважень щодо оформлення податкових накладних у відповідача під час проведення перевірки не виникло.

З огляду на зазначене суд не погоджується з доводами відповідача про непідтвердження господарської операції з придбання позивачем холодильного обладнання податковими накладними.

Суд вважає посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Айстек» матеріальних та трудових ресурсів, основних засобів та транспортних засобів для здійснення господарської діяльності з поставки товарів такими, що не доведені, з наступних міркувань.

Відсутність у ТОВ «Айстек»матеріальних та трудових ресурсів, основних засобів та транспортних засобів для здійснення господарської діяльності з поставки товарів встановлена довідкою ДПІ в Оболонському районі м. Києва, яка ґрунтується тільки на тих обставинах як: відсутність підприємства за місцезнаходженням та неподання даним підприємством звітності.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка директор ТОВ «Айстек»ОСОБА_4, який повідомив, що на даний час, з червня 2011 року, місцезнаходження підприємства змінене, про що в Єдиному державному реєстрі зроблено відповідний запис, податкова звітність нібито не приймалась податковим органом, проте дану ситуацію він намагається виправити.

Щодо підтвердження здійснення господарської операції свідок ОСОБА_4 повідомив, що позивач виграв тендер по закупці та монтажу холодильного обладнання для складського комплексу с. Мартусівка, Київської області. Між ТОВ «Айстек»та позивачем були укладені договори поставки холодильного обладнання, які виконані сторонами повністю. Доставка товару здійснювалась суб'єктами господарювання, з якими ТОВ «Айстек»уклало угоди на надання транспортних послуг, а саме з ПП «Кит-97». Холодильне обладнання поставлялося в с. Мартусівка Бориспільського району, де його приймали працівники ПАТ «Техносервіс». Монтаж обладнання здійснювало ТОВ «Соболь»згідно договору на виконання робіт укладеного з позивачем. Обладнання дійсно було змонтоване у складському комплексі с. Мартусівка, Київської області, що належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Надані свідком ОСОБА_4 покази знайшли підтвердження в матеріалах справи.

За змістом п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на додану вартість на податковий кредит наступають тільки при здійсненні господарських операцій з придбання товарів з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, наявність податкової накладної є обо'вязковою, але не вичерпною умовою формування податкового кредиту, оскільки відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють вчинювані платником податку господарські операції.

Як встановлено судом, позивачем укладено договір поставки № 1510 П від 15.10.2010 року з ТОВ «АТБ-Маркет», на виконання якого позивач зобов'язаний поставити товар (холодильні камери згідно специфікацій до договору). Відповідно до п. 2.4 даного договору обов'язок поставника вважається виконаним з моменту передачі товару, а також з моменту зборки, встановлення (монтажу), перевірки (випробування) працездатності товару. Монтаж та доставку товару поставник (позивач) зобов'язується виконати своїми силами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 528 Цивільного кодексу України визначено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Так на виконання своїх обов'язків згідно договору між позивачем та ТОВ «АТБ-Маркет», позивачем укладено спірну угоду з ТОВ «Айстек»на поставку комплектуючих для монтажу холодильного обладнання та договір з ТОВ «Соболь»на надання послуг з монтажу холодильного обладнання. Розрахунки між сторонами проведені в повному обсязі.

Висновок податкового органу щодо нікчемності угоди укладеною між позивачем та ТОВ «Айстек», що виключно ґрунтується тільки на факті відсутності контрагента за місцезнаходженням та неподання ним звітності (а звідси і відсутність ресурсів, приміщень та інших засобів), суд вважає необґрунтованим та безпідставним.

Суд також зазначає, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету чи інше (наприклад - неподання звітності), це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого права та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, що відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Кодексом адміністративного судочинства України (ч. 3 ст. 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, враховуючи наявність у позивача, досліджених під час розгляду справи, первинних документів, покази свідка та зважаючи на доведеність придбання позивачем холодильного обладнання з метою його використання у власній господарській діяльності, позивачем підтверджено правомірність формування сум податкового кредиту за перевіряємий період, в зв'язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, ч. 4 ст. 128, ст. ст.159, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у місті Черкаси від 23.06.2011 року № .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.С. Чала