Справа № 815/4727/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4727/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Агроінтех 2012» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Агроінтех 2012» до Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій щодо прийняття податкових повідомлень-рішень, про скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та з податку на прибуток, про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та про зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Агроінтех 2012» подало апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Постановою від 22 лютого 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Агроінтех 2012» до Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень, та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 03.08.2015 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 168 274 грн., від 03.08.2015 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 65 164 грн., від 04.08.2015 р. № НОМЕР_3 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 253 498 грн., від 03.08.2015 р. № НОМЕР_4 про зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 192 720 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Так апелянт, у якості порушення норм процесуального права, зазначає, що ПП «Агроінтех 2012» звернулось до адміністративного суду за захистом свої прав, порушених податковим органом в результаті прийняття податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги з урахуванням уточнень були обґрунтовані тими обставинами, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом на підставі неправомірних, хибних та таких, що не відповідають дійсності висновків відповідача за результатами перевірки.

За таких обставин, на думку апелянта, згідно з вимогами процесуального закону, предметом доказування у даній справі є саме обставини щодо правомірності та достовірності висновків контролюючого органу про відсутність факту здійснення ПП «Агроінтех 2012» господарської операції, які стали підставою прийняття оскаржуваних рішень. Оскільки Відповідач заперечував проти позовних вимог, обов'язок доказування цих обставин покладався на нього.

Проте, на думку апелянта, в порушення норм процесуального права (ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 11, ст. 71, ст. 138 КАС України), суд першої інстанції в оскарженій постанові визначив, що предметом доказування у цій справі є лише обставини щодо реальності господарських операцій (стор. 4 судового рішення) та мотивує свої висновки лише дослідженням доказів, які були надані Позивачем.

Апелянт вважає, що обставини щодо правомірності та достовірності висновків, які стали підставою прийняття податковим органом оскаржених рішень, судом першої інстанції не були досліджені, у судовому рішенні не наведено жодного доказу в підтвердження цих обставин. За таких обставин, апелянт зазначає, що суд першої інстанції протиправно звільнив податковий орган, як суб'єкта владних повноважень, від доказування правомірності оскаржених рішень та взагалі залишив без дослідження обставини щодо правомірності цих рішень.

Також на думку апелянта суд першої інстанції допустив порушення приписів а. 1 ч. 1 ст. 161 та ст. 163 КАС України, оскільки суд першої інстанції не вирішив, чи мали місце обставини того, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі неправомірних, хибних та таких, що не відповідають дійсності висновків, в мотивувальній частині судового рішення не зазначено про дослідження цих обставин, не наведено жодного доказу в їх підтвердження чи спростування.

Зазначає апелянт також і про те, що, в порушення вимог статей 127, 130 КАС України суд першої інстанції представнику позивача ОСОБА_1 не роз'яснив та не видав пам'ятку про його права та обов'язки, встановлені цим Кодексом, а також не роз'яснив його право заявляти відводи, що підтверджено журналом та технічним записом судового засідання.

Враховуючи такі порушення норм процесуального права, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дослідив лише обставини, які мають опосередковане значення для справи, та залишив без дослідження предмет доказування у справі, розглянувши справу всупереч визначеному процесу, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Крім порушень норм процесуального права, апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи.

Так апелянт вказує на те, що позовні вимоги обґрунтовані обставинами які стосуються того, що оскаржені рішення прийняті відповідачем на підставі неправомірних, хибних та таких, що не відповідають дійсності висновків контролюючого органу за результатами перевірки.

В апеляційній скарзі зазначено, зокрема, що за результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про безоплатне отримання (а в іншому місці акту перевірки - про придбання) позивачем у ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку, в результаті чого нібито утворився дохід, який призвів до заниження податку на прибуток та до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування. На думку апелянта, оскільки саме цей висновок контролюючого органу став підставою прийняття оскаржених повідомлень-рішень, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток та зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, суд першої інстанції був зобовязаний перевірити правомірність цих рішень шляхом з'ясування наявності чи відсутності факту безоплатного отримання чи придбання ПП «Агроінтех 2012» у ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку. Проте, апелянт вважає, що ця обставина судом першої інстанції не досліджувалась, правова оцінка цьому висновку не була дана, жодного доказу в підтвердження цієї обставини відповідач не надав, а суд не витребував.

Також на думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив та не надав правової оцінки висновку контролюючого органу про «безтоварність» господарських операцій позивача, хоча цей висновок також став підставою для прийняття оскаржених повідомлень-рішень, якими збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ та зменшено суму від'ємного значення суми ПДВ.

Зазначає апелянт і про те, що, посилаючись на рекомендації Вищого адміністративного суду України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 щодо необхідності встановлення судами факту здійснення господарської операції, суд першої інстанції проігнорував ці рекомендації, оскільки не з'ясував чи мали місце у діяльності позивача «безтоварні» господарські операції, про які стверджує відповідач, або ж всі господарські операції фактично здійснені та відповідають даним податкового обліку.

Так, апелянт вказує, що відповідно до рекомендації Вищого адміністративного суду України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції;

- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції;

- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Проте, апелянт вважає, що в порушення принципів адміністративного судочинства та всупереч рекомендаціям Вищого адміністративного суду України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11, суд першої інстанції не з'ясував обставини безоплатного отримання чи придбання ПП «Агроінтех 2012» у ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку, не зясував чи спричинила ця господарська операція реальні зміни майнового стану контрагентів, не зясував чи був рух активів, не встановив спеціальної податкової правосуб'єктності контрагентів та зв'язку між фактом придбання чи безоплатного отримання насіння ріпаку і господарською діяльністю платника податку.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував чи відбулись реальні зміни майнового стану позивача в результаті здійснення господарських операцій, які на думку відповідача є «безтоварними». Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції погодився з рекомендаціями Вищого адміністративного суду України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 (абз. 13 стор. 8 судового рішення) про необхідність встановлення руху активів при аналізі реальності господарських операцій, проте не з'ясував ці обставини, а погодився з доводами відповідача (абз. 1 стор. 9 судового рішення) про неможливість прослідкувати походження та рух товарів., та не встановив спеціальної податкової правосуб'єктності учасників «безтоварних» господарських операцій та зв'язку між фактом придбання товару і господарською діяльністю платника податку.

Апелянт звертає увагу на те, що Вищий адміністративний суд України у рекомендаціях, викладених в листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11, наголошує, що для з'ясування обставин відсутності факту здійснення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами, проте як правомірність та достовірність висновків, які стали підставою прийняття оскаржених рішень, відповідачем не доказувались і суд першої інстанції всупереч Рекомендаціям це не вимагав.

Разом з тим, апелянт зазначає, що ним для підтвердження неправомірності та хибності висновків податкового органу надані первинні та інші документи, складені в процесі здійснення господарської діяльності. Оскільки дослідження, на підставі первинних та інші документів, обставин неправильності висновків, які стали підставою прийняття відповідачем оскаржених рішень, потребує спеціальних знань в сфері бухгалтерського обліку та оподаткування, ПП «Агроінтех 2012», з метою всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи та правильного вирішення справи, для формування доказової бази та дослідження предмету доказування, 15 лютого 2016 року заявило клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Не зважаючи на те, що суд першої інстанції поставив під сумнів реальний рух товарів та зміну майнового стану суб'єктів господарювання, проте, на думку апелянта, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яка б розвіяла ці сумніви. Більш того, апелянт зазначає, що розгляд справи без проведення судово-економічної експертизи та за відсутності у суду першої інстанції спеціальних знань в сфері бухгалтерського обліку та оподаткування призвело до висновків суду, які не відповідають дійсності.

В апеляційній скарзі зазначено також, що досліджуючи формально реальність господарських операцій ПП «Агроінтех 2012», суд першої інстанції зазначає про відсутність товарно-транспортних накладних, тобто документального підтвердження транспортування продукції, проте суд першої інстанції не зазначає підстав, за наявності яких суд не використав надані процесуальним законом повноваження та не витребував у ПП «Агроінтех 2012» ці документи або пояснення про неможливість їх надання.

Таким чином, на думку апелянта, одні обставини, що мають значення для справі, не були з'ясовані взагалі, а інші були досліджені формально та не повністю, що призвело до прийняття судом першої інстанції необґрунтованого судового рішення.

Обґрунтовуючи доводи щодо ухвалення судом першої інстанції оскарженої постанови на підставі висновків, що не відповідають дійсності та обставинам справи, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції зазначаючи про порушення, в результаті здійснення господарських операцій, умов договору, внаслідок встановленої розбіжності у кількості і вартості товару, не зазначив, чи свідчить ця «розбіжність» про відсутність факту здійснення господарської операції. Апелянт вважає, що виявлена судом першої інстанції «розбіжність» у кількості і вартості товару свідчить лише про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо дослідження предмету доказування, оскільки виявлені судом обставини «розбіжності» не були підставою для прийняття відповідачем оскаржених рішень і відповідно дослідженню не підлягали. Більше того, апелянт вважає, що нібито виявлені судом «розбіжності» у кількості і вартості товару не є підставою прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, оскільки таких розбіжностей взагалі немає. Зокрема, апелянт вказує на те, що згідно з умовами договорів та додаткових угод, на які посилається суд першої інстанції (стор. 7 судового рішення), позивач з контрагентами узгодили поставки товару відповідної кількості та вартості, але з можливістю збільшення чи зменшення кількості та вартості на 5%. Крім того, апелянт вказує, на те, що відсутність у суду першої інстанції спеціальних знань в сфері ведення бухгалтерського обліку, призвела до виявлена судом «розбіжності» у вартості товару, оскільки суд першої інстанції прийняв до уваги зазначену у видаткових накладних ціну товару без ПДВ, в той час як ціна товару з урахуванням ПДВ відповідає узгодженій сторонами господарських операцій вартості товару (+/- 5%).

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції, встановивши те, що кількість переданого на зберігання товару не збігається з кількістю придбаного товару, не вказав в чому полягає ця невідповідність та чи свідчить вона про відсутність факту здійснення господарської операції, в той час як кількість переданого позивачу на зберігання товару відповідає кількості придбаного ним товару. Апелянт вважає що до таких хибних висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок відсутності спеціальних знань в сфері ведення бухгалтерського обліку, оскільки така «невідповідність» кількості виявлена судом першої інстанції в результаті неправильного розуміння первинних документів. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції до кількості товару, який було передано позивачу на зберігання за актом прийому-передачі від 03.07.2014 р., додав кількість товару, який було передано на зберігання іншому зберігачу за актом прийому - передачі від 30.06.2014 р., та кількість товару, який було повернуто із зберігання власнику товару за актом прийому-передачі від 01.07.2014 р.

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції зазначає спочатку про отримання (абз. 3 стор. 8 судового рішення) ПП «Агроінтех 2012» від ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку у кількості 108 420 кг на суму 513 058,00 грн., а потім про придбання (абз. 5 стор. 8 судового рішення) у цього ж контрагенту цього ж товару на суму 427 548,00 грн., хоча ці суперечливі одна одній обставини суд першої інстанції не з'ясовував та відповідачем не були доказані. За таких обставин апелянт вважає, що господарських операцій між ПП «Агроінтех 2012» та ПП «Агровинтрейд» щодо безоплатного отримання насіння ріпаку у кількості 108 420 кг на суму 513 058,00 грн. або щодо придбання цього товару на суму 427 548,00 грн. не було.

Також апелянт зазначає, що встановлений судом першої інстанції факт перерахування позивачем, в періоді який перевірявся, сум з розрахункового рахунку та отримання податкових накладних, але не отримання товару, що на думку суду підтверджено матеріалами справи, пояснюється неправильним розумінням судом першої інстанції первинних документів через відсутність спеціальних знань в сфері ведення бухгалтерського обліку, оскільки в періоді який перевірявся, позивачем було здійснено авансовий платіж за сільськогосподарський товар, що був у майбутньому вирощений та на момент здійснення перевірки контролюючим органом поставлений позивачу, про що свідчать наявні в матеріалах справи первинні документи. Таким чином, апелянт вважає, що саме на підставі цих первинних документів, які нібито підтверджують «неотримання товару», суд першої інстанції дійшов суперечливого висновку про «розбіжність» у кількості і вартості поставленого товару.

Таким чином, апелянт зазначає, що оскаржена постанова ухвалена судом першої інстанції на підставі суперечливих, недоведених та таких, що не відповідають дійсним обставинам справи, висновків.

Обґрунтовуючи доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт зазначає, що статтею 655 ЦК України, встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Посилається апелянт і на приписи Податкового кодексу, зокрема на вимоги пункту 198.2 статті 198 ПК України, відповідно до якого датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів, якщо ця дата відбулась раніше за дату отримання платником податків товарів, а пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Апелянт зазначає, що в оскарженій постанові суд першої інстанції встановив, що на підставі договорів купівлі-продажу з сільськогосподарськими товаровиробниками позивачем було здійснено авансову оплату сільськогосподарської продукції, яка мала бути створена (вирощена) та поставлена у майбутньому. В зв'язку з отриманням авансової оплати за сільськогосподарську продукцію сільгосптоваровиробниками були видані податкові накладні, які надали позивачу право на формування податкового кредиту. Після створення (вирощення) оплаченої авансом сільськогосподарської продукції, ця продукція була поставлена сільськогосподарськими товаровиробниками позивачу, про що свідчать наявні в матеріалах справи первинні документи, на підставі яких суд першої інстанції, в тому числі дійшов висновку про «розбіжність» у кількості і вартості поставленого товару.

Таким чином, апелянт вважає, що відбулась реальна господарська операція, яка надала право Позивачу на віднесення сум податку до податкового кредиту саме з дати списання коштів з його банківського рахунку, тобто до моменту поставки товару. При цьому апелянт посилається на те, що така правова позиція була викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 29.10.2015 у справі № К/9991 /69438/12 з аналогічного спору між відповідачем та ПП «Землі Бессарабії», в якій Вищий адміністративний суд України зазначив, що суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права та правомірно дійшов висновку про реальність господарських операцій позивача у цій справі, пов'язаних з авансовою оплатою сільськогосподарської продукції, що була вирощена та поставлена у майбутньому, і правомірність віднесення сум податку до податкового кредиту.

За таких обставин апелянт вважає, що, в порушення зазначених норм матеріального права щодо здійснення господарської діяльності та її оподаткування, а також всупереч вказаному судовому прецеденту, суд першої інстанції зазначив (абз. 2 стор. 9 судового рішення), що попередня оплата за сільськогосподарську продукцію без фактичної поставки товару є здійсненням негосподарської діяльності, фактично погодившись таким чином з висновком контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача.

Апелянт вказує на те, що замість застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, суд першої інстанції застосував непередбачені жодним нормативно-правовим актом поняття «здійснення негосподарської діяльності» та «безтоварність господарських операцій», в той час як в рекомендаціях, викладених в листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11, Вищий адміністративний суд України наголошує на неможливості включення відповідних сум до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ саме за умови відсутності факту здійснення господарських операцій. При цьому, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно (презумпція правомірності), що не позбавляє контролюючий орган можливості довести в установленому порядку обставини відсутності факту здійснення господарських операцій. Таким чином, на думку апелянта, для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ застосовуються дві категорії - наявність або відсутність факту здійснення господарської операції, в той час як застосування адміністративними судами неправомірних понять «здійснення негосподарської діяльності» та «безтоварність господарських операцій» є неприпустимим.

ДПІ у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ПП «Агроінтех 2012» () зареєстровано 08.06.2012 р. Болградською райдержадміністрацією Одеської області №0000904.

ПП «Агроінтех 2012» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 11.06.2012 року у ДПІ у Болградському районі за №16109.

Також суд першої інстанції встановив, що на підставі направлень на перевірку від 17.06.2015 року №48/2200, №49/2200, №52/1700, №53/2300, №50/1602, № 51/1602, виданих ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Агроінтех 2012» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.06.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 11.06.2012 року по 31.12.2014 року (т. а.с.217, 219-224).

Перевірка проведена в період з 18 червня по 02 липня 2015 року. На підставі наказу ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області №103 від 01.07.2015 року, термін перевірки продовжувався з 03 липня до 09 липня 2015 року (т. 1 а.с. 226).

За результатами перевірки ПП «Агроінтех 2012» посадовими особами ДПІ у Болградському районі складений акт №375/2200/38184864 від 16 липня 2015 року (т. а.с.227-241), в якому зафіксовано:

- порушення п.п.135.5.4, п.135.5, ст.135, п.137.10, ст. 137, 14.1.36, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1, ст.139 ПК України від 02.12.2010р. №2755- VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 134 619,00 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 44 134,00 грн., та встановлено завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 192 720,00 грн., у тому числі за 2014 рік 192 720 грн.;

- порушення п.198.1, п.198.2., п.198.3., п.198.4., п.198.5., п.198.6 ст.198, п.198, п.201.7 ст.201 ПК України від 02.12.2010р. №2755- VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму ПДВ на 52 131,00 грн., у тому числі за вересень 2013 року на суму ПДВ 8 506,00 грн., за жовтень 2013 року на суму ПДВ 479,00 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ 14 706,00 грн., за серпень 2014 року на суму ПДВ 28 440,00 грн., та завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду станом на 01.01.2015 року у сумі 253 498,00 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ПП «Агроінтех 2012» скористалось своїм правом на адміністративне оскарження акту перевірки від 16.07.2015 року №375/2200/38184864 шляхом подачі заперечень. Проте 31.07.2015 року ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області за результатами розгляду заперечення, повідомила ПП «Агроінтех 2012», що порушення викладені в акті перевірки відповідають існуючим фактам та діючому податковому законодавству України на момент здійснення господарських операцій. ПП «Агроінтех 2012» зазначає, у запереченнях до акту перевірки надані додаткові документи, які не були надані у ході проведення документальної планової перевірки. Однак, в ході перевірки та до заперечень на акт перевірки не надані складські документи, які підтверджували факт отримання товару від контрагентів.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання ПП «Агроінтех 2012» з податку на прибуток приватних підприємств на суму 168 274,00грн. (за основним платежем в сумі 134 619,00 грн., та штрафними санкціями в сумі 33 655, 00 грн.);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання ПП «Агроінтех 2012» по ПДВ на суму 65 164,00грн. (за основним платежем в сумі 52 131,00 грн., та штрафними санкціями в сумі 13 033,00 грн.);

- податкове повідомлення-рішення форми «П» від 03.08.2015 року №, яким ПП «Агроінтех 2012» зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 192 720,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.08.2015 року №, яким ПП «Агроінтех 2012» зменшено суму відємного значення суми ПДВ в розмірі 253 498,00 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам у яких виник спір, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд першої інстанції зазначив, що предметом доказування у даній справі є обставини щодо реальності господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або формування валових витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або формування валових витрат.

З посиланням на приписи норм Податкового кодексу України, суд першої інстанції зауважив, що необхідною умовою для віднесення, сплачених у ціні товарів (послуг), сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Також суд першої інстанції зазначив, що для визначення належного виконання платником податку обов'язку щодо формування показників податкової звітності, має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентом реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, тощо. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. І навпаки, навіть за умови наявності формально складених документів в підтвердження господарської операції, реальність такої господарської операції повинна досліджуватися в сукупності із фактичним рухом товарів між її учасниками, та зміною їх майнового складу.

Тобто, податковий кредит та валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути підтвердженими належним чином складеними первинними документами, які б підтверджували реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Враховуючи зазначені критерії, суд першої інстанції зазначив, що, надаючи правову оцінку оскарженим податковим повідомленням-рішенням, має оцінюватись не лише ОСОБА_3 перевірки, на підставі якого прийнято дані податкові повідомлення-рішення, а також і досліджуватись реальність здійснення господарських операцій підприємства - позивача, неможливість підтвердження яких стала підставою для визначення грошового зобовязання контролюючим органом.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив про дослідження первинної документації, наданої ПП «Агроінтех 2012», а саме договори купівлі-продажу, додаткові угоди, податкові та видаткові накладні, договори поставки насіння ріпаку, договори складського зберігання, акти прийому-передачі ріпаку на зберігання.

Суд першої інстанції встановив, що предметом перевірки контролюючого органу були господарські операції ПП «Агроінтех 2012» із його контрагентами, зокрема: приватним підприємством «Бессарабія В», ТОВ «Бессарабія плюс», ТОВ «Балкан плюс», ТОВ «Кара марин», ТОВ «Сервіс Грейн».

Перевіряючи доводи податкового органу щодо безтоварності господарських операцій між ПП «Агроінтех 2012» та його контрагентами суд першої інстанції встановив, що на підтвердження обґрунтування позовних вимог ПП «Агроінтех 2012» надало суду копії документів по взаємовідносинам зі контрагентом ТОВ «Бессарабія плюс», а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до наданих документів 01.11.2013 року між ТОВ «Бессарабія плюс» та ПП «Агроінтех 2012» (покупець) укладений договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, за умовами якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар.

Також суд першої інстанції встановив, що відповідно з додатковою угодою від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Бессарабія плюс» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП «Агроінтех 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 1100 т., за ціною 4 750 грн./т.

Проте суд першої інстанції встановив, що відповідно до видаткових накладних:

- № 231 від 07.07.2014 року ріпак проданий ПП «Агроінтех 2012» за ціною 4,08 грн./кг.;

- №235 від 09.07.2014 року ріпак проданий ПП «Агроінтех 2012» за ціною 3,95 грн./кг.;

- № 241 від 16.07.2014 року ріпак в проданий ПП «Агроінтех 2012» за ціною 3,92 грн./кг

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку щодо порушення умови договору, оскільки встановлено розбіжності у кількості та вартості товару.

Також суд першої інстанції зазначив про відсутність товарно-транспортних накладних та інших документів, які б могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Бессарабія плюс» та ПП «Агроінтех 2012» (т. 1 а.с. 80 - 88).

Суд першої інстанції зазначає, що на підтвердження обґрунтування позовних вимог ПП «Агроінтех 2012» надав суду копії документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Кара-Марин» а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до наданих ПП «Агроінтех 2012» документів, 01.11.2013 року між ТОВ «Кара-Марин» та ПП «Агроінтех 2012» (покупець) укладений договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно до додаткової угоди від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Кара-Марин» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП «Агроінтех 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 500 т., за ціною 4750 грн./т.

Проте суд першої інстанції встановив, що у видаткових накладних від 07.07.2014 року №, від 09.07.2014року №, від 16.07.2014 року №, містяться розбіжності у кількості та вартості товару, та відсутні товарно-транспортні накладні та інші документи, які могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Кара-Марин» та ПП «Агроінтех 2012» (т. 1 а.с.89-96).

Також суд першої інстанції зазначив, що ПП «Агроінтех 2012» надало акти прийому-передачі на зберігання рапсу в загальній кількості 472 660 кг., а саме:

- акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 30.06.2014 року в кількості 87 180 кг.;

- акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 01.07.2014 року в кількості 87 180 кг.;

- акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 03.07.2014 року в кількості 298 300 кг.

За таких обставин суд першої інстанції встановив, що кількість товару, який передано на зберігання - не збігається з кількістю придбаного товару.

Також суд першої інстанції встановив, що на підтвердження обґрунтування позовних вимог ПП «Агроінтех 2012» надало суду копії первинних документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Балкан плюс», а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні. Відповідно до наданих документів суд першої інстанції встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Балкан плюс» та ПП «Агроінтех 2012» (покупець) укладений договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно до додаткової угоди від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Балкан плюс» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП «Агроінтех 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 600 т., за ціною 4750 грн./т.

Проте у видаткових накладних від 07.07.2014 року, від 09.07.2014 року №24838, від 16.07.2014 року №24840, містяться розбіжності у кількості та вартості товару, також відсутні товарно-транспортні накладні та інші документи, які б могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Балкан плюс» та ПП «Агроінтех 2012» (т. 1 а.с. 97-104).

Зазначив суд першої інстанції, що ПП «Агроінтех 2012» надало до суду копії первинних документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні. Відповідно наданих документів суд першої інстанції встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» та ПП «Агроінтех 2012» (покупець) укладений договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно до додаткової угоди від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП «Агроінтех 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 200 т., за ціною 4750 грн./т.

Проте у видатковій накладній від 16.07.2014 року № міститься розбіжність у вартості товару, а також встановлено відсутність товарно-транспортних накладних та інших документів, які б могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» та ПП «Агроінтех 2012» (т. 1 а.с.105-108).

Оцінюючи доводи позивача про те, що окремі недоліки первинних документів не можуть ставити під сумнів право на формування податкового кредиту та валових витрат із операції в межах яких такі документи оформлені, суд першої інстанції послався на рішення Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 року в справі № К/800/1217/13, в якому зазначено, що оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов'язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Суд першої інстанції зазначив, що перевіркою ДПІ в у Болградському районі встановлено суму заниження обєктів оподаткування в сумі 513 058,00 грн.

Також, згідно наданих до перевірки документів та акту розрахунку результатів операцій із зерном насіння ріпаку по зернохранилищу «Сервіс Грейн» від 10.07.2014 року, №94, ПП «Агроінтех 2012» отримано від ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку та переоформлено на ПП «Агроінтех 2012» у кількості 108 420 кг по ціні 4,74 грн., на загальну суму 513 058 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що висновками акту перевірки встановлено порушення підприємством ст.138.4 ст.138 ПК України, щодо завищення витрат, які формують собівартість реалізованого товару на суму 427 548 грн., у звязку з тим, що при формуванні собівартості враховані витрати, які не знайшли відображення у доходах.

При цьому суд першої інстанції встановив, що ріпак реалізований ПП «Бессарабія-В» у кількості 770 098 кг., придбаний від ТОВ «Бессарабія Плюс», ТОВ «Балкан плюс» і ТОВ «Кара-Марин» у кількості 662 583кг на суму 2617202,85 грн. та у кількості 108 240 кг. на суму 427 548 грн. від ПП «Агровинтрейд» Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ріпак придбаний від ТОВ «Бессарабія плюс», ТОВ «Балкан плюс» та ТОВ «Кара-Марин» у кількості 108 240 кг. на суму 427548 грн. не знайшов відображення у складі валового доходу ПП «Агроінтех 2012» .

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до матеріалів справи, собівартість ріпаку реалізованого ПП «Бессарабія-В» складає 2 614 339,1 грн., в той час як за даними підприємства собівартість ріпаку реалізованого ПП «Бессарабія-В» складає 3 041 887,1, а тому розбіжність складає 427 548 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що перевіркою вірно встановлено завищення рядка 05.1 (собівартість придбаних та реалізованих товарів) на суму 427 548 грн. по ріпаку реалізованому ПП «Бессарабія-В».

Також суд першої інстанції встановив, що ріпак у кількості 18 422 кг. (788520 кг-770098 кг) не знайшов свого відображення ні у доходах, ні у витратах ПП «Агроінтех 2012».

Перевіряючи встановлене перевіркою заниження податку на прибуток підприємства в сумі 134 619 грн., та завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 192 720 грн., суд першої інстанції встановив, що при формуванні ПП «Агроінтех 2012» податкового кредиту, за даними декларації з ПДВ встановлено його завищення на суму 305 629 грн., у тому числі за вересень 2013 року на суму 8 985 грн., за грудень 2013 року на суму 25 000 грн., за січень 2014 року 18 333 грн., за березень 2014 року 3 000 грн., за квітень 2014 року 18 333 грн., за травень 2014 року 10 000 грн., за липень 2014 року 207 087 грн., за серпень 2014 року на суму 14 891 грн.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що фактично підприємство у періоді, який перевірявся, перерахувало суми з розрахункового рахунку ПП «Агроінтех 2012» та отримало податкові накладні, але товар не отримало, про що свідчать первинні документи, які знаходяться в матеріалах справи.

Зважаючи на відсутність документально підтвердженого транспортування продукції, та інші обставини, які ставлять під сумнів реальний рух товарів та зміну майнового стану субєктів господарювання, суд першої інстанції наголосив, що віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої в ціні товару, якого фактично не отримано, є безпідставною (вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 20.02.2012 року).

Суд першої інстанції зазначив, що доказами, які можуть використовуватися при аналізі реальності господарських операцій є дані про існування активу (дані про те чи вироблялася продукція, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо). Крім того, для встановлення реальності операцій слід зясувати факт, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента позивача. Однак, під час проведеної відповідачем перевірки виявилось неможливим прослідкувати походження та руху товарів по ланцюгу постачальників та зв'язок поставленого товару із тими субєктами господарювання, які вказані у поданих позивачем документах.

Також суд першої інстанції зазначив, що перевіркою встановлені факти застосування при розрахунках попередньої оплати за сільськогосподарську продукцію без фактичної поставки товару, що є здійсненням негосподарської діяльності під виглядом операцій з придбання товарів, та є порушенням п.198.3 ст.198 ПК України. За таких обставин ПП «Агроінтех 2012» податковий кредит з ПДВ штучно формує за рахунок перерахування коштів з розрахункового рахунку без подальшої поставки цих товарів. В результаті чого ПП «Агроінтех 2012» занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 134 619 грн., та встановлено завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 192 720 грн. Також ПП «Агроінтех 2012» занижено на суму ПДВ 52 131 грн. та завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту в сумі 253 498 грн.

При цьому суд першої інстанції звернув увагу, що навіть з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин, платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобовязань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Враховуючі встановлені фактичні обставини справи, відсутність у ПП «Агроінтех 2012» належних та допустимих доказів, суд першої інстанції встановив не обґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_4, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору є правомірність

- податкового повідомлення-рішення від 03.08.2015 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 168 274 грн. (т. 1 а.с. 23);

- податкового повідомлення-рішення від 03.08.2015 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 65 164 грн. (т. 1 а.с. 24);

- податкового повідомлення-рішення від 04.08.2015 р. № НОМЕР_3 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 253 498 грн. (т. 1 а.с. 25);

- податкового повідомлення-рішення від 03.08.2015 р. № НОМЕР_4 про зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 192 720 грн. (т. 1 а.с. 26).

Підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень є акт № 375/2200/38184864 від 16 липня 2015 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «Агроінтех 2012», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.06.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 11.06.2012 р. по 31.12.2004 р.» (т. 1 а.с. 189-206).

Перевіряючи доводи податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, апеляційний суд встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Бесарабія плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 01/11-13Б (т. 1 а.с. 80), за умовами якого Продавець продає а Покупець приймає сільськогосподарську продукцію «Товар», та зобовязується сплатити на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п.п. 2.1); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару (п.п. 3.1.); розрахунки по поставках можливі на умовах передоплати (аванс), при цьому строк виплати та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.1); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

01.07.2014 року між ТОВ «Бесарабія плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 01/11-13Б від 01.01.2013 р. (т. 1 а.с. 81), за умовами якої (п. 1) на протязі липня 2014 року Продавець здійснює поставку Покупцю сільськогосподарської продукції в кількості та на умовах відповідно до такого:

А) рапс 1100 т. (+/- 10%) за ціною 4750 грн./т., на умовах «з місця зберігання Продавцем»

Б) в залежності від якості показників товару, за узгодженням сторін, вище зазначені ціни можуть бути змінені в рамках «+/- 5%».

Також за умовами додаткової угоди ТОВ «Бесарабія плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» домовились, що у звязку зі змінами у господарській діяльності Продавця, сторони дійшли згоди стосовно того, що на суму вартості реалізації, зазначеної вище продукції, Продавець звільняється від зобовязання по поставці товару, які виникли внаслідок виконання умов Договору, а саме - за раніше отриманою попередньою оплатою за сільськогосподарську продукцію (п. 2). При цьому ТОВ «Бесарабія плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» за умовами додаткової угоди (п. 3), домовились погасити взаємну заборгованість щодо повернення Продавцем раніше отриманої передоплати та оплати Покупцем нової поставки Товару, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до матеріалів справи:

- видаткової накладної № 235 від 09.07.2014 р. (т. 1 а.с. 82), ТОВ «Бесарабія плюс» поставило ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу, зі складу Чеглатонева, Товар рапс у кількості 114 300 кг. по ціні 3,95 грн./кг. (без ПДВ) на загальну вартість Товару 541 782 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Бесарабія плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №8/2 від 09.07.2014 р. (т. 1 а.с. 82), яка зареєстрована (т. 1 а.с. 84);

- видаткової накладної № 231 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 85), ТОВ «Бесарабія плюс» поставило ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу, зі складу Чеглатонева, Товар рапс у кількості 630 000 кг. по ціні 4,08 грн./кг. (без ПДВ) на загальну вартість Товару 3 084 480 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Бесарабія плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №2/2 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 86);

- видаткової накладної № 241 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 87), ТОВ «Бесарабія плюс» поставило ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу, зі складу Чеглатонева, Товар рапс у кількості 329 845 кг. по ціні 3,92 грн./кг. (без ПДВ) на загальну вартість Товару 1 550 271,50 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Бесарабія плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №11/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 88)

Апеляційний суд зазначає, що загальна кількість товару поставленого ТОВ «Бесарабія плюс» на адресу ПП «Агроінтех 2012» складає 1074145 кг. (114 300 кг. + 630 000 кг. + 329 845 кг.), що становить 1074,145 т. та відповідає межам допустимих відхилень (1100 т. (+/- 10%)= +/- 110 т.), передбачених додатковою угодою.

Також апеляційний суд зазначає, що ціна, за поставлений товар, яка зазначена у видаткових та податкових накладних 4,74 грн./кг.( 541 782 грн. / 114 300 кг.), 4,896 грн./кг. (3 084 480 грн./ 630 000 кг.) та 4,7 грн./кг. (1 550 271,50 грн./ 329 845 кг.), відповідає межам, встановленим додатковою угодою - 4750 грн./т. «+/- 5%», тобто +/- 237,5 грн./т., а саме 4,75 грн./кг. +/- 0,2375грн/кг. (з 4,9875 грн./кг. до 4,5125 грн./кг.)

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розбіжності у ціні та кількості Товару придбаного ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Бесарабія плюс», спростовуються.

Також апеляційний суд встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Кара-Марин» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 01/11-13К (т. 1 а.с. 89), за умовами якого Продавець продає а Покупець приймає сільськогосподарську продукцію «Товар», та зобовязується сплатити на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п.п. 2.1); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару (п.п. 3.1.); розрахунку по поставках можливі на умовах передоплати (аванс), при цьому строк виплати та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.1); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

01.07.2014 року між ТОВ «Кара-Марин» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 01/11-13К від 01.01.2013 р. (т. 1 а.с. 90), за умовами якої (п. 1) на протязі липня 2014 року Продавець здійснює поставку Покупцю сільськогосподарської продукції в кількості та на умовах відповідно до такого:

А) рапс 500 т. (+/- 10%) за ціною 4750 грн./т., на умовах «з місця зберігання Продавцем»

Б) в залежності від якості показників товару, за узгодженням сторін, вище зазначені ціни можуть бути змінені в рамках «+/- 5%».

Також за умовами додаткової угоди ТОВ «Кара-Марин» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» домовились, що у звязку зі змінами у господарській діяльності Продавця, сторони дійшли згоди стосовно того, що на суму вартості реалізації, зазначеної вище продукції, Продавець звільняється від зобовязань по поставці товару, які виникли внаслідок виконання умов Договору, а саме - за раніше отриманою попередньою оплатою за сільськогосподарську продукцію (п. 2). При цьому ТОВ «Кара-Марин» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» за умовами додаткової угоди (п. 3), домовились погасити взаємну заборгованість щодо повернення Продавцем раніше отриманої передоплати та оплати Покупцем нової поставки Товару, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до матеріалів справи:

- видаткової накладної № - НОМЕР_5 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 91), ТОВ «Кара-Марин» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13К від 01.11.2013 р., зі складу ПП «Агроінтех 2012», Товар рапс у кількості 3,031 т. по ціні 3917,7 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 14 245,7 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Кара-Марин» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №25/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 92);

- видаткової накладної № - НОМЕР_6 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 93), ТОВ «Кара-Марин» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13К від 01.11.2013 р., зі складу зерна ОСОБА_5, Товар рапс у кількості 200 т. по ціні 4080 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 979 200 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Кара-Марин» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №4/2 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 94);

- видаткової накладної № - НОМЕР_7 від 09.07.2014 р. (т. 1 а.с. 95), ТОВ «Кара-Марин» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13К від 01.11.2013 р., зі складу ПП «Агроінтех 2012», Товар рапс у кількості 275,918 т. по ціні 3950 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 1 307 851,32 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Кара-Марин» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №7/2 від 09.07.2014 р. (т. 1 а.с. 96);

Апеляційний суд зазначає, що загальна кількість товару поставленого ТОВ «Кара-Марин» на адресу ПП «Агроінтех 2012» складає 478,949 т. (3,031 т. + 200 т. + 275,918 т.) та відповідає межам допустимих відхилень (500 т. (+/- 10%)= +/- 50 т.), передбачених додатковою угодою.

Також апеляційний суд зазначає, що ціна, за поставлений товар, яка зазначена у видаткових та податкових накладних 4700 грн./т.( 14 245,7 грн. / 3,031 т.), 4896 грн./т. (979 200 грн. / 200 т.) та 4739,99 грн./т. (1 307 851,32 грн. / 275,918 т.), відповідає межам, встановленим додатковою угодою - 4750 грн./т. «+/- 5%», тобто +/- 237,5 грн./т. (з 4512,5 грн./т. до 4987,5 грн./т.).

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розбіжності у ціні та кількості Товару придбаного ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Кара-Марин», спростовуються.

Апеляційний суд встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Балкан-Плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 01/11-13С (т. 1 а.с. 97), за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає сільськогосподарську продукцію «Товар», та зобовязується сплатити на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п.п. 2.1); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару (п.п. 3.1.); розрахунку по поставках можливі на умовах передоплати (аванс), при цьому строк виплати та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.1); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

01.07.2014 року між ТОВ «Балкан-Плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 01/11-13С від 01.01.2013 р. (т. 1 а.с. 98), за умовами якої (п. 1) на протязі липня 2014 року Продавець здійснює поставку Покупцю сільськогосподарської продукції в кількості та на умовах відповідно до такого:

А) рапс 600 т. (+/- 10%) за ціною 4750 грн./т., на умовах «з місця зберігання Продавцем»

Б) в залежності від якості показників товару, за узгодженням сторін, вище зазначені ціни можуть бути змінені в рамках «+/- 5%».

Також за умовами додаткової угоди ТОВ «Балкан-Плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» домовились, що у звязку зі змінами у господарській діяльності Продавця, сторони дійшли згоди стосовно того, що на суму вартості реалізації, зазначеної вище продукції, Продавець звільняється від зобовязань по поставці товару, які виникли внаслідок виконання умов Договору, а саме - за раніше отриманою попередньою оплатою за сільськогосподарську продукцію (п. 2). При цьому ТОВ «Балкан-Плюс» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» за умовами додаткової угоди (п. 3), домовились погасити взаємну заборгованість щодо повернення Продавцем раніше отриманої передоплати та оплати Покупцем нової поставки Товару, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до матеріалів справи:

- накладної № 24840 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 99), ТОВ «Балкан-Плюс» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13С від 01.11.2013 р., через ОСОБА_6 (Директор ПП «Агроінтех 2012») (довіреність №18 від 01.11.2013 р.), Товар рапс у кількості 35,025 т. по ціні 3916,67 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 164 617,50 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Балкан-Плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №12/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 100);

- накладної № 24838 від 09.07.2014 р. (т. 1 а.с. 101), ТОВ «Балкан-Плюс» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу № 01/11-13С від 01.11.2013 р., через ОСОБА_6 (Директор ПП «Агроінтех 2012») (довіреність №18 від 01.11.2013 р.), Товар рапс у кількості 380,605 т. по ціні 3950 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 1 804 067,70 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Балкан-Плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №8/2 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 102);

- накладної № 24838 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 103), ТОВ «Балкан-Плюс» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13С від 01.11.2013 р., через ОСОБА_6 (Директор ПП «Агроінтех 2012») (довіреність №18 від 01.11.2013 р.), Товар рапс у кількості 170 000 кг. по ціні 4,08 грн./кг.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 832 320 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Балкан-Плюс» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №3/2 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 104);

Апеляційний суд зазначає, що загальна кількість товару поставленого ТОВ «Балкан-Плюс» на адресу ПП «Агроінтех 2012» складає 585,63 т. (35,025 т. + 380,605 т. + 170 т.) та відповідає межам допустимих відхилень (600 т. (+/- 10%)= +/- 60 т.), передбачених додатковою угодою.

Також апеляційний суд зазначає, що ціна, за поставлений товар, яка зазначена у видаткових та податкових накладних 4700 грн./т.(164 617,50 грн. / 35,025 т.), 4740 грн./т. (1 804 067,70 грн. / 380,605 т.) та 4896 грн./т. (832 320 грн. / 170 т. (170 000 кг.), відповідає межам, встановленим додатковою угодою - 4750 грн./т. «+/- 5%», тобто +/- 237,5 грн./т. (з 4512,5 грн./т. до 4987,5 грн./т.).

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розбіжності у ціні та кількості Товару придбаного ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Балкан-Плюс», спростовуються.

Також апеляційний суд встановив, що 01.11.2013 року між ТОВ «Агрофірма Дмитровка» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 01/11-13Д (т. 1 а.с. 105), за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає сільськогосподарську продукцію «Товар», та зобовязується сплатити на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п.п. 2.1); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару (п.п. 3.1.); розрахунку по поставках можливі на умовах передоплати (аванс), при цьому строк виплати та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.1); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

01.07.2014 року між ТОВ «Агрофірма Дмитровка» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 01/11-13Д від 01.01.2013 р. (т. 1 а.с. 106), за умовами якої (п. 1) на протязі липня 2014 року Продавець здійснює поставку Покупцю сільськогосподарської продукції в кількості та на умовах відповідно до такого:

А) рапс 200 т. (+/- 10%) за ціною 4750 грн./т., на умовах «з місця зберігання Продавцем»

Б) в залежності від якості показників товару, за узгодженням сторін, вище зазначені ціни можуть бути змінені в рамках «+/- 5%».

Також за умовами додаткової угоди ТОВ «Агрофірма Дмитровка» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» домовились, що у звязку зі змінами у господарській діяльності Продавця, сторони дійшли згоди стосовно того, що на суму вартості реалізації, зазначеної вище продукції, Продавець звільняється від зобовязань по поставці товару, які виникли внаслідок виконання умов Договору, а саме - за раніше отриманою попередньою оплатою за сільськогосподарську продукцію (п. 2). При цьому ТОВ «Агрофірма Дмитровка» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» за умовами додаткової угоди (п. 3), домовились погасити взаємну заборгованість щодо повернення Продавцем раніше отриманої передоплати та оплати Покупцем нової поставки Товару, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до матеріалів справи:

- видаткової накладної № -НОМЕР_8 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 107), ТОВ «Агрофірма Дмитровка» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №№ 01/11-13Д від 01.11.2013 р., зі складу Ізмаїл елеватор, Товар рапс у кількості 214,691 т. по ціні 3916,6667 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 1 009 047,70 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ТОВ «Агрофірма Дмитровка» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №5/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 108).

Апеляційний суд зазначає, що загальна кількість товару поставленого ТОВ «Агрофірма Дмитровка» на адресу ПП «Агроінтех 2012» складає 214,691 т. та відповідає межам допустимих відхилень (200 т. (+/- 10%)= +/- 20 т.), передбачених додатковою угодою.

Також апеляційний суд зазначає, що ціна, за поставлений товар, яка зазначена у видатковій та податковій накладних 4700 грн./т.( 1 009 047,70 грн. / 214,691 т.) відповідає межам, встановленим додатковою угодою - 4750 грн./т. «+/- 5%», тобто +/- 237,5 грн./т. (з 4512,5 грн./т. до 4987,5 грн./т.).

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розбіжності у ціні та кількості Товару придбаного ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Агрофірма Дмитровка» спростовуються.

Апеляційний суд встановив, що 01.07.2014 року між ПП «Пандаклія» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 01-07/14П (т. 1 а.с. 109), за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає товарно-матеріальні цінності «Товар», та зобовязується сплатити в порядку на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п. 2); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару окремо (п.п. 3.1.); умови розрахунку: відповідно виставлених рахунків (п.п. 4.1) розрахунки по поставках та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.2); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

Відповідно до матеріалів справи:

- видаткової накладної № -НОМЕР_9 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 110), ПП «Пандаклія» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу № 01-07/14П від 01.07.2014 р., зі складу (полеводство), Товар рапс у кількості 108,976 т. по ціні 3916,6667 грн./т.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 512187,20 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ПП «Пандаклія» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №3/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 111).

Апеляційний суд встановив, що 02.04.2013 року між ПП «Білоозіря» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 02/04-13 (т. 1 а.с. 112), за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає сільськогосподарську продукцію «Товар», та зобовязується сплатити на умовах цього договору (п.п. 1.1); загальна кількість Товару (перелік, асортимент та ціна Товару) зазначається у видаткових накладних по факту відвантаження (п.п. 2.1); ціна Товару за одиницю та по позиціях визначається сторонами відповідно до видаткових накладних на кожну партію Товару (п.п. 3.1.); розрахунку по поставках можливі на умовах передоплати (аванс), при цьому строк виплати та обєм попередньої оплати оговорюються сторонами усно (п.п. 4.1); поставка Товару та оплата за транспортні послуги здійснюється за додатковою угодою сторін (п.п. 5.1); право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідних документів (видаткових накладних) (п.п. 5.2); приймання передача здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством України (п.п. 5.3).

01.07.2014 року між ПП «Білоозіря» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» (Покупець) укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 02/04-13 від 02.04.2013 р. (т. 1 а.с. 113), за умовами якої (п. 1) на протязі липня 2014 року Продавець здійснює поставку Покупцю сільськогосподарської продукції в кількості та на умовах відповідно до такого:

А) рапс 50 т. (+/- 10%) за ціною 4750 грн./т., на умовах «з місця зберігання Продавцем»

Б) в залежності від якості показників товару, за узгодженням сторін, вище зазначені ціни можуть бути змінені в рамках «+/- 5%».

Також за умовами додаткової угоди ПП «Білоозіря» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» домовились, що у звязку зі змінами у господарській діяльності Продавця, сторони дійшли згоди стосовно того, що на суму вартості реалізації, зазначеної вище продукції, Продавець звільняється від зобовязань по поставці товару, які виникли внаслідок виконання умов Договору, а саме - за раніше отриманою попередньою оплатою за сільськогосподарську продукцію (п. 2). При цьому ПП «Білоозіря» (Продавець) та ПП «Агроінтех 2012» за умовами додаткової угоди (п. 3), домовились погасити взаємну заборгованість щодо повернення Продавцем раніше отриманої передоплати та оплати Покупцем нової поставки Товару, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до матеріалів справи:

- видаткової накладної № -НОМЕР_10 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 114), ПП «Білоозіря» поставило на адресу ПП «Агроінтех 2012», за договором купівлі-продажу №02/04-13 від 02.04.2013 р., зі складу, Товар рапс у кількості 43 637 кг. по ціні 3,9137 грн./кг.(без ПДВ) на загальну вартість Товару 205 093,90 грн. (з ПДВ). На зазначену поставку Товару ПП «Білоозіря» виписало на ПП «Агроінтех 2012» податкову накладу №15/2 від 16.07.2014 р. (т. 1 а.с. 115);

Апеляційний суд зазначає, що загальна кількість товару поставленого ПП «Білоозіря» на адресу ПП «Агроінтех 2012» складає 43,637 т. (43 637 кг.) та відповідає межам допустимих відхилень (50 т. (+/- 10%)= +/- 5 т.), передбачених додатковою угодою.

Також апеляційний суд зазначає, що ціна, за поставлений товар, яка зазначена у видатковій та податковій накладних 4700 грн./т.( 205 093,90 грн. / 43,637 т.) відповідає межам, встановленим додатковою угодою - 4750 грн./т. «+/- 5%», тобто +/- 237,5 грн./т. (з 4512,5 грн./т. до 4987,5 грн./т.).

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розбіжності у ціні та кількості Товару придбаного ПП «Агроінтех 2012» у ПП «Білоозіря» спростовуються.

Також апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи 18.06.2014 р. між ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) та ТОВ «Балкан Плюс» (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 18/06Б (т. 1 а.с. 129), на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), сільськогосподарської продукції (ТМЦ, яка зазначається в актах приймання-передачі, які є невідємною частиною цього договору (п. 1.1); ТОВ «Балкан Плюс» (Поклажодавець) здійснює передачу ТМЦ для зберігання по мірі завезення ТМЦ на Елеватор. Найменування, асортимент та кількість с/г культур переданих на зберігання - встановлюється сторонами відповідно до складських, приймальних документів Елеватора (п. 2.1); при прийманні ТМЦ на зберігання та їх поверненні Сторони здійснюють огляд ТМЦ та встановлюють їх кількість, зовнішній вигляд (п. 2.3); ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Балкан Плюс» (Поклажодавець) (п. 2.4); строк зберігання ТМЦ встановлений з часу передачі на зберігання до реалізації ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігачу) або предявлення Поклажедавцем вимог про їх повернення.

Відповідно до матеріалів справи до ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) було передано на зберігання від ТОВ «Балкан Плюс» - 03.07.2014 р. ТОВ «Балкан Плюс» передало до ПП «Агроінтех 2012» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 385540 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 380605 кг. (т. 1 а.с. 145);

Відповідно до матеріалів справи 18.06.2014 р. між ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) та ТОВ «Кара - Марин (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 18/06К (т. 1 а.с. 130), на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), сільськогосподарської продукції (ТМЦ, яка зазначається в актах приймання-передачі, які є невідємною частиною цього договору (п. 1.1); ТОВ «Кара - Марин (Поклажодавець) здійснює передачу ТМЦ для зберігання по мірі завезення ТМЦ на Елеватор. Найменування, асортимент та кількість с/г культур переданих на зберігання - встановлюється сторонами відповідно до складських, приймальних документів Елеватора (п. 2.1); при прийманні ТМЦ на зберігання та їх поверненні Сторони здійснюють огляд ТМЦ та встановлюють їх кількість, зовнішній вигляд (п. 2.3); ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Кара - Марин (Поклажодавеця) (п. 2.4); строк зберігання ТМЦ встановлений з часу передачі на зберігання до реалізації ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігачу) або предявлення Поклажедавцем вимог про їх повернення.

Відповідно до матеріалів справи до ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) було передано на зберігання від ТОВ «Кара-Марин» - 03.07.2014 р. ТОВ «Кара-Марин» передало до ПП «Агроінтех» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 298300 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 275918 кг. (т. 1 а.с. 146).

Також відповідно до матеріалів справи, 19.06.2014 року між ТОВ «Сервіс Грейн» (Зерновий склад) та ПП «Агроінтех 2012» (Поклажодавець) укладений договір складського зберігання № 14-021 (т. 1 а.с. 131-134). Під зберіганням за умовами цього договору сторони розуміють надання Зерновим складом комплексу послуг, таких як приймання, доробка (сушіння, очищення), відвантаження, аналіз безпеки зерна, оформлення документів (п.п. 1.1. договору). За умовами договору складського зберігання № 14-021 від 19.06.2014 р., право власності на зерно до зернового складу не переходить (п.п.1.4); місце зберігання Зерновий склад ТОВ «Сервіс Грейн», який розташований за адресою: 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (п.п. 1.5); приймання зерна здійснюється за умови підписання сторонами цього договору (п. 3.1.1); передбачена можливість переоформлення зерна у разі передачі Поклажодавцем права власності на Зерно третім особам (п.п. 3.3.) зокрема у разі передачі права власності на зерно третім особам шляхом переоформлення складських документів на іншого власника, така передача повинна здійснюватись Поклажодавецем (ПП «Агроінтех 2012») за умови попереднього письмового повідомлення Зернового складу (ТОВ «Сервіс Грейн»), що зберігається згідно умов цього договору; звірки наявності зерна, підписання тристороннього акту на переоформлення; передання Поклажодавецем (ПП «Агроінтех 2012») повного розрахунку за надані йому Зерновим складом (ТОВ «Сервіс Грейн») послуги та вартості переоформлення складських документів згідно умов цього договору; укладання договору про надання послуг із зберігання із новим власником зерна та Зерновим складом (ТОВ «Сервіс Грейн») (п.п. 3.3.2). Також договором складського зберігання № 14-020 встановлено, що Поклажодавець (ПП «Агроінтех 2012») здійснює доставку Зерна до Зернового складу власним транспортом за власний рахунок (п. 5.2.2)

Апеляційний суд встановив, що 18.06.2014 р. між ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) та ТОВ «Балкан-Плюс» (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 21/06Б (т. 1 а.с. 135), за умовами якого ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) зобовязується на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), за винагороду прийняти та зберігати надану йому ТОВ «Балкан-Плюс» (Поклажодавецем) сільськогосподарську продукцію (ТМЦ), найменування культури, асортимент та кількість зазначаються в актах приймання-передачі, які є невідємною частиною договору (п. 1.1.); Поклажодавець (ТОВ «Балкан-Плюс») здійснює передачу ТМЦ для зберігання по мірі завезення ТМЦ на Елеватор не пізніше останнього робочого дня місяця (п. 2.1); при прийманні ТМЦ на зберігання та їх поверненні Сторони здійснюють огляд ТМЦ та встановлюють їх кількість, зовнішній вигляд (п. 2.3); ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Балкан-Плюс» (Поклажодавця) (п. 2.4); строк зберігання ТМЦ встановлений з часу підписання договору до предявлення вимог Поклажедавцем ТОВ «Балкан-Плюс» вимог про їх повернення (п. 3.1).

18.06.2014 р. між ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) та ТОВ «Кара - Марин» (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 21/06КМ (т. 1 а.с. 136), за умовами якого ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) зобовязується на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), за винагороду прийняти та зберігати надану йому ТОВ «Кара - Марин» (Поклажодавецем) сільськогосподарську продукцію (ТМЦ), найменування культури, асортимент та кількість зазначаються в актах приймання-передачі, які є невідємною частиною договору (п. 1.1.); Поклажодавець (ТОВ «Кара - Марин») здійснює передачу ТМЦ для зберігання по мірі завезення ТМЦ на Елеватор гне пізніше останнього робочого дня місяця (п. 2.1); при прийманні ТМЦ на зберігання та їх поверненні Сторони здійснюють огляд ТМЦ та встановлюють їх кількість, зовнішній вигляд (п. 2.3); ПП «Ангровинтрейд» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Кара - Марин» (Поклажодавця) (п. 2.4); строк зберігання ТМЦ встановлений з часу підписання договору до предявлення вимог Поклажедавцем ТОВ «Кара - Марин» вимог про їх повернення (п. 3.1).

Відповідно до матеріалів справи 19.06.2014 року між ТОВ «Сервіс Грейн» (Зерновий склад) та ПП «Ангровинтрейд» (Поклажодавець) укладений договір складського зберігання № 14-020 (т. 1 а.с. 137-140). Під зберіганням за умовами цього договору сторони розуміють надання Зерновим складом комплексу послуг, таких як приймання, доробка (сушіння, очищення), відвантаження, аналіз безпеки зерна, оформлення документів (п.п. 1.1. договору). За умовами договору складського зберігання № 14-020 від 19.06.2014 р., право власності на зерно до зернового складу не переходить (п.п.1.4); місце зберігання Зерновий склад ТОВ «Сервіс Грейн», який розташований за адресою: 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (п.п. 1.5); приймання зерна здійснюється за умови підписання сторонами цього договору (п. 3.1.1); передбачена можливість переоформлення зерна у разі передачі Поклажодавцем права власності на Зерно третім особам (п.п. 3.3.) зокрема у разі передачі права власності на зерно третім особам шляхом переоформлення складських документів на іншого власника, така передача повинна здійснюватись Поклажодавецем (ПП «Ангровинтрейд») за умови попереднього письмового повідомлення Зернового складу (ТОВ «Сервіс Грейн»), що зберігається згідно умов цього договору; звірки наявності зерна, підписання тристороннього акту на переоформлення; передання Поклажодавецем (ПП «Ангровинтрейд») повного розрахунку за надані йому Зерновим складом (ТОВ «Сервіс Грейн») послуги та вартості переоформлення складських документів згідно умов цього договору; укладання договору про надання послуг із зберігання із новим власником зерна та Зерновим складом (ТОВ «Сервіс Грейн») (п.п. 3.3.2). Також договором складського зберігання № 14-020 встановлено, що Поклажодавець (ПП «Ангровинтрейд») здійснює доставку Зерна до Зернового складу власним транспортом за власний рахунок (п. 5.2.2)

Відповідно до матеріалів справи всього до ПП «Ангровинтрейд» було передано на зберігання від ТОВ «Кара-Марин» та ТОВ «Балкан Плюс» врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 241160 кг., та загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 216570 кг., (від ТОВ «Кара-Марин» - 174360 кг. Залікової ваги, та від ТОВ «Балкан Плюс» - 42210 кг. залікової ваги), а саме:

- 30.06.2014 р. ТОВ «Кара-Марин» передало до ПП «Ангровинтрейд» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 87180 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 87180 кг. (т. 1 а.с. 141)

- 01.07.2014 р. ТОВ «Кара-Марин» передало до ПП «Ангровинтрейд» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості фіз. вага - 87180 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 87180 кг. (т. 1 а.с. 143)

- 30.06.2014 р. ТОВ «Балкан Плюс» передало до ПП «Ангровинтрейд» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 33400 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% 21105 кг. (т. 1 а.с. 142);

- 01.07.2014 р. ТОВ «Балкан Плюс» передало до ПП «Ангровинтрейд» на зберігання врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 33400 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 21105 кг. (т. 1 а.с. 144);

Відповідно до акту переоформлення від 04.07.2014 р. № 20 (т. 1 а.с. 147) ПП «Ангровинтрейд» (Поклажодавець 1) та ПП «Агроінтех 2012» (Поклажодавець 2) підписали даний акт в тому, що з карточки відповідального зберігання «Поклажодавець 1» товар передано на карточку відповідального зберігання «Поклажодавець 2», а саме врожай 2014 року, ріпак 1 кл., фізичної ваги 108240 кг., вологістю 8%, сорного домішку 3%, повніших домішок 0,80 %, відповідно до складської квитанції АФ-920702. Акт підписаний трьома сторонами ТОВ «Сервіс Грейн» (Зерновий склад), ПП «Ангровинтрейд» (Поклажодавець 1) та ПП «Агроінтех 2012» (Поклажодавець 2).

Також відповідно до акту переоформлення від 04.07.2014 р. № 20, насіння ріпаку 1 кл. у кількості 108 240 кг. залікової ваги оформленого на карточку відповідального зберігання ПП «Ангровинтрейд» (Поклажодавець 1) було завезено власниками товару, згідно договорів надання на відповідальне зберігання ПП «Ангровинтрейд» (Поклажодавцю 1), на умовах завезення на зерновий склад ТОВ «Сервіс Грейн», а саме ТОВ «Балкан Плоюс» - 21105 кг., та ТОВ «Кара Марин» - 87 180 кг.

Перевіряючи встановлені податковим органом порушення, апеляційний суд встановив, що 04.07.2014 р. між ПП «Бессарабія - В» (Покупець) та ПП «Агроінтех 2012» (Постачальник) укладений договір поставки № 04/07/3 (т. 1 а.с. 125), за умовами якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а Покупець зобовязується прийняти зобовязується прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію ріпак (Товар) (п. 1.1); постачальник забезпечує відпуск Товару, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити його (п. 2.1); оплата за Товар вноситься Покупцем на протязі 7 банківських днів з моменту отримання переоформлених елеватором ТОВ «ОСОБА_3 Холдінг», на Покупця складських документів на всю партію Товару (п. 3.1); Товар поставляється на умовах EXW елеватор ТОВ ««ОСОБА_3 Холдінг» - місцезнаходження: 68400, Одеська область, м. Ізмаїл. Вул.. Локомотивна, 3, за винятком обмовок, прямо передбачених умовами Договору (п. 4): Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем після отримання Покупцем переоформлених на нього елеватором ТОВ «ОСОБА_3 Холдінг» складських документів на Товар (п. 4.1); право власності на Товар виникає у Покупця з моменту отримання переоформлених Покупцем елеватором ТОВ «ОСОБА_3 Холдінг» складських документів на товар (п. 4.2); Постачальник зобовязаний надати Покупцю оригінал видаткової накладної та оригінал податкової накладної не пізніше 5-го календарного дня місяця, наступного за місяцем здійснення господарської операції (п. 4.3); сторони погодили наступні умови договору: кількість товару в тоннах складає 1000 т. (+/- 5%), ціна товару за одну тонну, в т.ч. ПДВ, складає 4920 грн., орієнтовна сума договору, в. т.ч. ПДВ, складає 4 920 000 грн.(п. 5.1); також умовами договору передбачена можливість перерахунку залишкової вартості товару (п. 5.2) у разі поставки Товару з якісними показниками, які не відповідають показникам , визначеним п. 2.2 (базові норми) договору.

Відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 126) видаткової накладної № -НОМЕР_11 від 07.07.2014 р., ПП «Агроінтех 2012» поставило ПП «Бессарабія - В» на виконання договору поставки № 04/07/3 від 04.07.2014 р., зі складу ТОВ «ОСОБА_3 Холдінг» м. Ізмаїл, товар ріпак у кількості 1000 т. за ціною 41000 грн./т. без ПДВ, на загальну суму Товару 4 920 000 грн. Також ПП «Агроінтех 2012» виписало на ПП «Бессарабія - В» податкову накладну № 3 від 07.07.2014 р. на суму поставки (т. 1 а.с. 127). Також ПП «Бессарабія - В» видана довіреність №691 від 07.07.2014 р. (т. 1 а.с. 128) на отримання від ПП «Агроінтех 2012», за рахунком №00000001 від 07.07.2014 р., цінностей - ОСОБА_3 у кількості 1000 тонн.

08.07.2014 р. між ПП «Бессарабія - В» (Покупець) та ПП «Агроінтех 2012» (Постачальник) укладений договір поставки № 08/07/5 (т. 1 а.с. 120), за умовами якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а Покупець зобовязується прийняти зобовязується прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію ріпак (Товар) (п. 1.1); постачальник забезпечує відпуск Товару, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити його (п. 2.1); оплата за Товар вноситься Покупцем на протязі 3 банківських днів з моменту отримання переоформлених елеватором ТОВ «Сервіс Грейн», на Покупця складських документів на всю партію Товару (п. 3.1); Товар поставляється на умовах EXW елеватор ТОВ «Сервіс Грейн» - місцезнаходження: 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3, за винятком обмовок, прямо передбачених умовами Договору (п. 4): Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем після отримання Покупцем переоформлених на нього елеватором ТОВ «Сервіс Грейн» складських документів на Товар (п. 4.1); право власності на Товар виникає у Покупця з моменту отримання переоформлених Покупцем елеватором ТОВ «Сервіс Грейн» складських документів на товар (п. 4.2); Постачальник зобовязаний надати Покупцю оригінал видаткової накладної та оригінал податкової накладної не пізніше 5-го календарного дня місяця, наступного за місяцем здійснення господарської операції (п. 4.3); сторони погодили наступні умови договору: кількість товару в тоннах складає 800 т. (+/- 5%), ціна товару за одну тонну, в т.ч. ПДВ, складає 4752 грн., орієнтовна сума договору, в. т.ч. ПДВ, складає 3 801 600 грн.(п. 5.1); також умовами договору передбачена можливість перерахунку залишкової вартості товару (п. 5.2) у разі поставки Товару з якісними показниками, які не відповідають показникам , визначеним п. 2.2 (базові норми) договору.

Відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 121) видаткової накладної № -НОМЕР_12 від 10.07.2014 р., ПП «Агроінтех 2012» поставило ПП «Бессарабія - В» на виконання договору поставки № 08/07/5 від 08.07.2014 р., зі складу ТОВ «Сервіс Грейн» м. Арциз, товар ріпак у кількості 770,098 т. (в межах відхилень встановлених договором) за ціною 3960 грн./т. без ПДВ, на загальну суму Товару 3 659 505,70 грн. Також ПП «Агроінтех 2012» виписало на ПП «Бессарабія - В» податкову накладну № 5 від 10.07.2014 р. на суму поставки 3 662 950,90 грн. з ПДВ, за кількість товару в розмірі 770,823 т. (т. 1 а.с. 122), відомості якою в подальшому біли відкориговані відповідно до Розрахунку №5 від 11.07.2014 р. коригування кількісних і вартісних показників (т. 1 а.с. 123) у бік зменшення обєму товару на 0,725 т. (в межах відхилень встановлених договором). Також ПП «Бессарабія - В» видана довіреність №770 від 10.07.2014 р. (т. 1 а.с. 124) на отримання від ПП «Агроінтех 2012», за рахунком №00000001 від 10.07.2014 р., цінностей - ОСОБА_3 у кількості 771 тонна (в межах відхилень встановлених договором). Таким чином за договором поставки № 08/07/5 від 08.07.2014 р. ПП «Агроінтех 2012» продало ПП «Бессарабія - В» ріпак у кількості 770,095 т., тобто як встановлено апеляційним судом в межах відхилень встановлених договором, на загальну суму 3659491,44 грн.

Відповідно до матеріалів справи, 14.07.2014 року між ТОВ «РІВ.А.Холдінг» (Покупець) та ПП «Агроінтех 2012» (Постачальник) укладений договір поставки № 185/КП (т. 1 а.с. 116), за умовами якого Постачальник передає у власність Покупця, а Покупець приймає та оплачує товар, вид, кількість, якість, ціна та вартість якого визначаються відповідно до умов цього Договору (п. 1.1.). Відповідно до п. 2 договору поставки № 185/КП від 14.07.2014 року ПП «Агроінтех 2012» має поставити Товар насіння ріпаку 1 класу; одиниця виміру тонна; загальна кількість товару 732,0 т. (+/- 10%), також зазначено, що кількість Товару можу бути змінено за узгодженням сторін, що оформляється додатковими угодами про кількість та ціну нової партії. Відповідно до п. 3 договору поставки № 185/КП від 14.07.2014 року, ціна за тону товару на складі Покупця складає 3925 грн. плюс 785 грн. ПДВ, вартість однієї тони з ПДВ складає 4710 грн.; вартість договору складає 3 447 720 грн. з ПДВ. Пунктом 4 договору поставки № 185/КП від 14.07.2014 року обумовлені строки та умови постачання, зокрема зазначений строк надання Товару не пізніше 30.07.2014 р.; визначені умови постачання Товару EXW зерно перевалочний комплекс ТОВ «РІВ.А.Холдінг», шляхом переоформлення складської квитанції на Покупця; вага товару визначається за складською квитанцією; право власності на Товар переходить з момент переоформлення, що має підтверджуватись складською квитанцією.

Відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 117) видаткової накладної № -8 від 16.07.2014 р., ПП «Агроінтех 2012» поставило ТОВ «РІВ.А.Холдінг», за договором поставки № 185/КП від 14.07.2014 року, зі складу ТОВ «РІВ.А.Холдінг», насіння ріпаку 1 класу, у загальній кількості 731,550 т. (в межах допустимих відхилень), за ціною 3925 грн./т. без ПДВ, на загальну суму 3 445 600,50 грн. з ПДВ. Також ПП «Агроінтех 2012» виписало на ТОВ «РІВ.А.Холдінг» податкову накладну № 11 від 16.07.2014 р. на суму поставки (т. 1 а.с. 119). Також ТОВ «РІВ.А.Холдінг» видана довіреність №322 від 14.07.2014 р. (т. 1 а.с. 118) на менеджера з поставки товару на отримання від ПП «Агроінтех 2012», за договором поставки № 185/КП від 14.07.2014 року, семен рапсу 2014 року у кількості 806 тон., у межах допустимих відхилень у бік збільшення, передбачених договором.

Відповідно до акту перевірки ПП «Агроінтех 2012 перерахувало:

- до ТОВ «Бесарабія плюс» кошти у загальній сумі 1 836 000 грн. до укладення договору купівлі-продажу

- до ТОВ «Кара-Марин» кошти у загальній сумі 1 759 000 грн. до укладення договору купівлі-продажу

- до ТОВ «Балкан-Плюс» кошти у загальній сумі 1 755 000 грн. до укладення договору купівлі-продажу,

- до ТОВ «Агрофірма Дмитровка» кошти у загальній сумі 885 000 грн. до укладення договору купівлі-продажу,

- до ПП «Білозіря» кошти у загальній сумі 375 000 грн. до укладення договору купівлі-продажу,

- до ПП «Пандаклія» кошти у загальній сумі 208945 грн., а саме:

Сплата апелянтом коштів, окрім встановлення податковим органом, підтверджена і наданими апелянтом доказами виписками з банківського рахунку (т. 2 а.с. 170-183)

Таким чином, апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи ПП «Агроінтех 2012» придбало у ТОВ «Кара-Марин», зі складу ПП «Агроінтех 2012», ріпак у загальній кількості 478,949 т. на загальну суму 2 301 297,02 грн. (з ПДВ), а саме: 07.07.2014 р. - 200 т. загальною вартістю 979 200 грн. (з ПДВ); 09.07.2014 р. - 275,918 т. загальною вартістю 1 307 851,32 грн.; 16.07.2014 р. - 3,031 т. загальною вартістю 14 245,7 грн. (з ПДВ).

При цьому 18.06.2016 р. між ПП «Агроінтех 2012» та ТОВ «Кара-Марин» (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 18/06К, на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), за умовами якого ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Кара-Марин (Поклажодавця), та на виконання умов якого 03.07.2014 р. ПП «Агроінтех 2012» отримало на відповідальне зберігання від ТОВ «Кара-Марин» врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 298300 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 275 918 кг. Також 04.07.2014 р. на ПП «Агроінтех 2012» було переоформлено від ПП «Ангровинтрейд» відповідальне зберігання належного ТОВ «Кара-Марин» врожаю рапсу 2014 року у кількості 87 180 кг., на складі зберігання ТОВ «Сервіс Грейн».

Також апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 215, т. 2 а.с. 35) в період з 01.06.2014 р. по 25.06.2014 р. на склад зберігання ТОВ «Сервіс Грейн» надійшло ТМЦ (ріпак 1 кл.), від ТОВ «Кара-Марин» у загальній кількості 244900 кг. (пять поставок), із різними показниками вологості (з 8,70 % до 10,80 %), власником якого є ПП «Агроінтех 2012».

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджений факт придбання ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Кара-Марин», зі складу ріпаку у загальній кількості 478,949 т., враховуючи процес сушіння та очищення, та можливість відстеження руху цього товару.

Відповідно до матеріалів справи, апеляційний суд встановив, що ПП «Агроінтех 2012» придбало у ТОВ «Балкан-Плюс», зі складу ПП «Агроінтех 2012» (через ОСОБА_6 директора ПП «Агроінтех 2012») ріпак у загальній кількості - 585,63 т. та у загальній сумі 2 801 005,20 грн. (з ПДВ), а саме: 07.07.2014 р. - 170 000 кг. загальною вартістю 832 320 грн. (з ПДВ); 09.07.2014 р. - 380,605 т. загальною вартістю 1 804 067,70 грн. (з ПДВ); 16.07.2014 р. - 35,025 т. загальною вартістю 164 617,50 грн. (з ПДВ).

При цьому 18.06.2016 р. між ПП «Агроінтех 2012» та ТОВ «Балкан-Плюс» (Поклажодавець) укладений договір зберігання № 18/06Б, на умовах поставки на склад ТОВ «Сервіс Грейн» - 68400, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Металічна, буд. 3 (Елеватор), або на склад ТОВ «РІВ.А.Холдінг» - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, 3 (Елеватор), за умовами якого ПП «Агроінтех 2012» (Поклажозберігач) має переважне право на придбання ТМЦ ТОВ «Балкан-Плюс» (Поклажодавця), та на виконання умов якого 03.07.2014 р. ПП «Агроінтех 2012» отримало на відповідальне зберігання від ТОВ «Балкан-Плюс» врожай рапсу 2014 року в кількості: фіз. вага - 385540 кг., загальна умовно-залікова вага при базових показниках вологості 8%, по сорності 3% - 380605 кг.

Також 04.07.2014 р. на ПП «Агроінтех 2012» було переоформлено від ПП «Агровинтрейд» відповідальне зберігання належного ТОВ «Балкан-Плюс» врожаю рапсу 2014 року у кількості 21 105 кг., на складі зберігання ТОВ «Сервіс Грейн».

Також відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 215, т. 2 а.с. 35) в період з 01.06.2014 р. по 25.06.2014 р. на склад зберігання ТОВ «Сервіс Грейн» надійшло ТМЦ (ріпак 1 кл.), від ТОВ «Балкан-Плюс» у загальній кількості 298 360 кг. (пять поставок), із різними показниками вологості (з 8,20 % до 12,5 %), власником якого є ПП «Агроінтех 2012».

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджений факт придбання ПП «Агроінтех 2012» у ТОВ «Балкан-Плюс», зі складу ріпаку у загальній кількості 585,63 т., враховуючи процес сушіння та очищення, та можливість відстеження руху цього товару.

Також апеляційний суд зазначає про невідповідність висновків податкового органу щодо продажу приватним підприємством «Агровинтрейд» приватному підприємству «Агроінтех 2012» ріпаку у кількості 108 240 кг., оскільки по цьому товару відбулось переоформлення відповідального зберігання.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи:

- ПП «Агроінтех 2012» придбало у ТОВ «Бесарабія плюс», зі складу Чеглатонева, ріпак у загальній кількості 1074145 кг. на загальну суму 5 176 533,5 грн. (з ПДВ), а саме 07.07.2014 р. - 630 000 кг. загальною вартістю 3 084 480 грн. (з ПДВ); 09.07.2014 р. - 114 300 кг. загальною вартістю 541 782 грн. (з ПДВ); 16.07.2014 р. 329 845 кг. загальною вартістю 1 550 271,50 грн. (з ПДВ);

- ПП «Агроінтех 2012» 16.07.2014 р. придбало у ТОВ «Агрофірма Дмитрівка», зі складу у м. Ізмаїлі елеватор, ріпак рапс у кількості 43 637 кг. кількості 214,691 т. загальною вартістю 1 009 047,70 грн. (з ПДВ);

- ПП «Агроінтех 2012» 16.07.2014 р. придбало у ПП «Пандаклія», зі складу (полеводство), ріпак у загальній кількості 108,976 т. загальною вартістю 512 187,20 грн. (з ПДВ);

- ПП «Агроінтех 2012» 16.07.2014 р. придбало у ПП «Білоозіря», зі складу, рапс у загальній кількості 43 637 кг. загальною вартістю 205 093,90 грн. (з ПДВ).

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до умов договорів купівлі-продажу, укладених між апелянтом та ТОВ «Бесарабія плюс», ТОВ «Кара-Марин», ТОВ «Балкан-Плюс», ТОВ «Агрофірма Дмитрівка», ПП «Пандаклія», ПП «Білоозіря», право власності на ріпак виникає у апелянта з моменту підписання видаткових накладних, копії яких перебувають в матеріалах справи та були надані контролюючому органу на перевірку.

Також апеляційний суд зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції та податкового органу щодо обовязкової наявності у апелянта товарно-транспортних накладних, оскільки за умовами договорів купівлі-продажу та додаткових угод, укладених між апелянтом та ТОВ «Бесарабія плюс», ТОВ «Кара-Марин», ТОВ «Балкан-Плюс», ТОВ «Агрофірма Дмитрівка», ПП «Пандаклія», ПП «Білоозіря», поставка товару відбулась на умовах «з місця зберігання Продавцем», що не потребує додаткового переміщення товару.

Стосовно продажу приватним підприємством «Агроінтех 2012» приватному підприємству «Бессарабія - В», ріпаку у загальній кількості 1770,095 т. на загальну суму 8579491,44 грн. з ПДВ (04.07.2014 р. 1000 т. на загальну суму 4 920 000 грн. зі складу ТОВ «ОСОБА_3 Холдінг» м. Ізмаїл; 08.07.2014 р. - 770,095 т. на загальну суму 3659491,44 грн. зі складу ТОВ «Сервіс Грейн» м. Арциз), та продажу 14.07.2014 р. приватним підприємством «Агроінтех 2012» товариству з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.Холдінг» ріпаку у загальній кількості 731,550 т. на загальну суму 3 445 600,50 грн. з ПДВ, апеляційний суд зазначає, що рух ріпаку по складах підлягає відстеженню відповідно до матеріалів справи.

При цьому право власності на придбаний у приватного підприємства «Агроінтех 2012» товар, виникає у покупців - приватного підприємства «Бессарабія - В» та товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.Холдінг» з моменту переоформлення складської квитанції, що передбачено умовами договорів.

Також апеляційний суд зауважує, що відповідно до Довідки ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 09.12.2014 р. № 46/2200/38184864 «Про результатами проведення зустрічної звірки ПП «Агроінтех 2012» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Бессарабія В», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.» (т. 1 а.с. 152-154) звіркою ПП «Агроінтех 2012» документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ПП «Бессарабія В», їх вид, обсяг, якість та розрахунки; звіркою ПП «Агроінтех 2012» встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із звіркою ПП «Бессарабія В».

Також відповідно до матеріалів справи (т. 1 а.с. 148-151) ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 11.08.2014 р. № 888/1500/38184864 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПП «Агроінтех 2012» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за грудень 2013 року, січень, квітень, травень 2014 року», встановлено відсутність порушень ПП «Агроінтех 2012» при відображенні у декларації за грудень 2013 р., січень, квітень, травень 2014 року відємного значення.

Проте під час проведення планової перевірки, яка оформлена актом № 375/2200/38184864 від 16 липня 2015 року, податковий орган дійшов протилежних висновків і щодо господарських відносин ПП «Агроінтех 2012» з ПП «Бессарабія В», і щодо відсутності порушень при формуванні відємного значення у деклараціях з ПДВ за грудень 2013 р., січень, квітень та травень 2014 р.

Відповідно до акту перевірки № 375/2200/38184864 від 16 липня 2015 року, у податкового органу не виникло сумніву щодо платності правочинів приватного підприємства «Агроінтех 2012» при придбання товару у ТОВ «Бесарабія плюс», ТОВ «Кара-Марин», ТОВ «Балкан-Плюс», ТОВ «Агрофірма Дмитрівка», ПП «Пандаклія», ПП «Білоозіря», та при його продажу приватному підприємству «Бессарабія - В» та товариству з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.Холдінг».

Зауваження які містяться в акті перевірки № 375/2200/38184864 від 16 липня 2015 року, та які суд першої інстанції не перевірив, це не відображення приватним підприємством «Агроінтех 2012» руху товару у журналах-ордерах та відомостях по рахунку 281 «Товари на складі», зі співставленням по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями». Проте зазначені сумніви спростовані наданими апелянтом доказами копіями оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів по рахунку 281, 023, 632, карток рахунку 281 (т. 2 а.с. 153-169).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, як зазначено в п.198.1 ст.198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», (Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому нормами ч. 2 ст. 9 Закон України № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для визначення належного виконання платником податку обов'язку щодо формування показників податкової звітності, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентом реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, тощо.

При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. І навпаки, навіть за умови наявності формально складених документів в підтвердження господарської операції, реальність такої господарської операції повинна досліджуватися в сукупності із фактичним рухом товарів між її учасниками, та зміною їх майнового складу.

Тобто, податковий кредит та валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути підтвердженими належним чином складеними первинними документами, які б підтверджували реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідженими при апеляційному перегляді справи первинними бухгалтерськими документами, договорами та додатковими угодами до них, платіжними документами, бухгалтерськими документами, враховуючи поставку товару зі складу (що не потребує додаткове переміщення товару та наявність ТТН), фактичне придбання товару у межах допустимих відхилень, можливість відстеження руху товару, спростовані висновки податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, а тому апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржених податкових повідомлень рішень.

Водночас апеляційний суд зазначає, що не можуть бути задоволені вимоги про визнання протиправними дій щодо прийняття податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідно до приписів п.п. 54.3.4 п. 54.3. ст. 53 ПК України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

По справі яка переглядається апеляційним судом контролюючий орган за результатами перевірки прийняв податкові повідомлення-рішення, з якими не погодився позивач та які він оскаржив до суду, проте дії контролюючого органу щодо прийняття безпосередньо податкових повідомлень-рішень відповідають вимогам ПК України.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального права та до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 94 КАС України, апеляційний суд дійшов висновку, що приватному підприємству «Агроінтех 2012» мають бути відшкодовані всі документально підтверджені понесені витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 5926,80 грн. ( 487,20 грн. судовий збір за подання позову (т. 1 а.с. 4), 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги (т. 2 а.с. 94), 3923,80 грн. за подання апеляційної скарги (т. 2 а.с. 111).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агроінтех 2012» задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Частково задовольнити адміністративний позов приватного підприємства «Агроінтех 2012» до Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій щодо прийняття податкових повідомлень-рішень, про скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та з податку на прибуток, про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та про зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 03.08.2015 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 168 274 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 03.08.2015 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 65 164.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 04.08.2015 р. № НОМЕР_3 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 253 498 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області від 03.08.2015 р. № НОМЕР_4 про зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 192 720 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 39578052; місцезнаходження юридичної особи: 68702, Одеська область, Болградський район, місто Болград, вулиця Асена Христєва, будинок 24) на користь приватного підприємства «Агроінтех 2012» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38184864; місцезнаходження юридичної особи: 68702, Одеська область, Болградський район, місто Болград, вулиця Варненська, будинок 33) у відшкодування понесених судових витрат сплаченого судового збору, 5 926,80 грн. (пять тисяч девятсот двадцять шість гривень 80 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 20 березня 2017 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець