Справа № 202/7356/16-а(2-а/202/221/2016)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2017 рокусправа № 202/7356/16-а провадження №2-а/202/17/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року по справі №202/7356/16-а (провадження №2-а/202/17/2017) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

1) визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо припинення виплати пенсії позивачу за період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр.;

2) зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити виплату позивачу невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр. відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона з 27.09.2012 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську та до 01.04.2015р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр. призначена пенсію позивачу не виплачувалась. На звернення до територіального УПФ з метою з'ясування обставин, які спричинили припинення виплати пенсії, позивач отримала відповідь, в якій відповідач посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 - VІІІ, який набрав чинності 01.04.2015р., яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Такі дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії позивач вважає неправомірними та такими, що порушують її конституційні права.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду мотивована відсутністю у позивача права на отримання раніш призначеної пенсії за період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та

ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на отримання пенсії у період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр.

Так, заявник зазначає про те, що згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (в редакції з 04.03.2003 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015р.): тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року №213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки, вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вказує на неправомірність дій пенсійного органу щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.04.2015р.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника управління - начальником відділу торгівлі та ресторанного господарства управління торгівлі, харчової промисловості та сфери послуг Департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради. З вказаної посади позивач звільнена 23 травня 2016 року.

З 27 вересня 2012 року позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та до 01.04.2015р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01.04.2015 року Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську припинено виплату позивачу пенсії за віком, та поновлено її виплату з 24.05.2016 року після звільнення позивача з роботи.

На письмове звернення ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з метою з'ясування обставин, які спричинили припинення виплати пенсії, відповідач Листом №М-39 від 04.10.2016р. повідомив позивача про відсутність законодавчих підстав для виплати позивачу пенсії за період з 01.04.2015 по 23.05.2016 рр. з посиланням на внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (набрав чинності 01.04.2015), яким частину 7 статті 21 вказаного Закону доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом №213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Пунктом 17 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

З вказаної норми закону вбачається, що підставою припинення виплати пенсії є працевлаштування в органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника управління - начальником відділу торгівлі та ресторанного господарства управління торгівлі, харчової промисловості та сфери послуг Департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради. З вказаної посади позивач звільнена 23 травня 2016 року.

Тобто, у спірний період позивач обіймала посаду, яка віднесена до посадових осіб місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що Закони № 213-VIIІ та № 911-VIII не скасовані, їх положення не визнані неконституційними, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірний період працювала на посаді, яка віднесена до посадових осіб місцевого самоврядування, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанцій, що у відповідача були наявні законні підстави для припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що починаючи з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому підстави для невиплати їй пенсії відпали, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки положення ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який є спеціальним Законом, який регулює правовідносини у сфері проходження служби в органах місцевого самоврядування, чітко визначаються, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, а не право на призначення пенсії, зокрема, на підставі Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року по справі №202/7356/16-а (провадження №2-а/202/17/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 22.03.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк