Справа № 826/6926/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 березня 2017 року № 826/6926/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Спецагро»
доРегіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Державного підприємства «Спецагро» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати дії посадових (службових) осіб робочої групи, утвореної наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки», в складі: Воропай А.Ф. - заступник начальника відділу контролю та аудиту (голова робочої групи), члени робочої групи: Гавенко В.М. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Хрестінін І.О. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Тимцуник Р.В. - старший оперуповноважений ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, старший лейтенант, щодо проведення перевірки виконання вимог чинного законодавства в сфері орендних відносин щодо державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі державного підприємства «Спецагро», незаконними; визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки».

Під час розгляду справи представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання не прибув, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи а заперечень на позовну заяву до суду не надав.

Справа розглянуту в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки» було вирішено утворити робочу групу у складі: голова робочої групи: Воропай А.Ф. - заступник начальника відділу контролю та аудиту, члени робочої групи: Гавенко В.М. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Хрестінін І.О. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Тимцуник Р.В. - старший оперуповноважений ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, старший лейтенант (п.1 Наказу)

Пункт 2 Наказу № 708 містить розпорядження робочій групі провести перевірку виконання вимог чинного законодавства в сфері орендних відносин щодо державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі ДП «Спецагро» (), юридична адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 24.

З преамбули вказаного Наказу №708 вбачається, що перевірка призначена Головою РВ ФДМУ по місту Києву враховуючи План-графік проведення контрольних заходів відділу контролю та аудиту РВ ФДМУ по м. Києву на II квартал 2016 року.

Таким чином з урахування приписів ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначений у пункті 2 Наказу № 708 захід (перевірка) є плановим заходом зі здійснення державного нагляду (контролю), що проводиться органом державного нагляду (контролю).

Позивач вважає протиправними наказ на проведення планової перевірки та дії щодо проведення перевірки ДП «Спецагро», виходячи з того, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Як зазначає Позивач, а доказів зворотного Відповідачем не надано, 28 квітня 2016 року за адресою реєстрації (місцезнаходження) державного підприємства «Спецагро» (м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 24) прибули особи, які представились працівниками Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву для проведення планової перевірки діяльності ДП «Спецагро» стосовно виконання вимог чинного законодавства у сфері орендних відносин щодо державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі державного підприємства «Спецагро».

Вказані особи не були допущені до проведення перевірки в зв'язку з, в тому числі, тимчасовою відсутністю керівника «Спецагро».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Дія вказаного Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності відповідно до положень статті 2 Закону № 877-V.

Згідно ст. 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (ч. 1).

Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку (ч. 3).

Відповідно до ч. 11 ст. 4 Закону № 877-V плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

В даному випадку 28 квітня 2016 року представниками контролюючого органу було здійснено спробу приступити до фактичного виконання планового заходу контролю (перевірки) за відсутності керівника або його заступника, або іншої уповноваженої особи ДП «Спепагро», що є порушенням ч. 11 ст. 4 Закону № 877-V.

Згідно ч. 12 ст. 4 Закону № 877-V перед початком здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до відповідного журналу суб'єкта господарювання (за його наявності), чого відповідачем в даному випадку зроблено не було, що підтверджується копією журналу перевірок.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

В матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу ДП «Спецагро» повідомлення від РВ ФДМУ по м. Києву про проведення планової перевірки у 2 кварталі 2016 року, як зазначено у спірному Наказі №708 від 18 квітня 2016 року.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем ч. 4 ст. 5 Закону № 877-V.

Додатково слід зазначити, що згідно ч. 5 ст. 5 Закону № 877-V строк здійснення планового заходу не може перевищувати п'ятнадцяти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - п'яти робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строків здійснення планового заходу не допускається.

Судом встановлено, що в спірному Наказі Відповідача №708 від 18 квітня 2016 року взагалі не зазначений строк проведення перевірки.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання дій посадових (службових) осіб робочої групи, утвореної наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки», в складі: Воропай А.Ф. - заступник начальника відділу контролю та аудиту (голова робочої групи), члени робочої групи: Гавенко В.М. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Хрестінін І.О. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Тимцуник Р.В. - старший оперуповноважений ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, старший лейтенант, щодо проведення перевірки виконання вимог чинного законодавства в сфері орендних відносин щодо державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі державного підприємства «Спецагро», незаконними є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки», Суд зазначає наступне.

Позивача в позовній заяві, як на підставу неправомірності призначення перевірки робить посилання на положення Закону №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", Судом не береться до уваги дані посилання Позивача виходячи з наступного.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. N76-VIII (надалі - Закон N 76-VIII) передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином законодавчим органом на період з січня по червень 2015 року встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання всіма контролюючими органами. Однак, такі обмеження згідно з Законом N 76-VIII не поширюються на перевірки, які проводяться у вказаний період Державною фіскальною службою України та Державною фінансовою інспекцією України.

Крім цього, 28.12.2014 р. Верховною Радою України прийнято Закон №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (надалі - Закон N 71-VIII), відповідно до п. 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Так, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема і ті, які виникають у сфері управління державним майном.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд є центральним органом виконавчої влади. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону одним із основних завдань Фонду є управління об'єктами державної власності. Пунктом 12 ч. 1 ст. 5 цього Закону визначено, що Фонд здійснює управління підприємствами та організаціями, заснованими на державній власності, що перебувають у сфері його управління.

З огляду на викладене, доводи Позивача, що Відповідач не мав правових підстав для призначення планової перевірки є необґрунтованими та не приймаються Судом до уваги.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року по справі №К/800/13090/16.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо Визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначені факти, Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати дії посадових (службових) осіб робочої групи, утвореної наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18 квітня 2016 року №708 «Про проведення перевірки», в складі: Воропай А.Ф. - заступник начальника відділу контролю та аудиту (голова робочої групи), члени робочої групи: Гавенко В.М. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Хрестінін І.О. - головний спеціаліст відділу контролю та аудиту, Тимцуник Р.В. - старший оперуповноважений ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, старший лейтенант, щодо проведення перевірки виконання вимог чинного законодавства в сфері орендних відносин щодо державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі державного підприємства «Спецагро», незаконними.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Спецагро» () судові витрати в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук