Справа № 805/4847/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 р. Справа № 805/4847/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

суддів - Аляб'єва І.Г., Крилової М.М.

при секретарі - Кочетові В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Міністерства інфраструктури України до Міністерства юстиції України про скасування постанови ВП №50530950 від 11.11.2016 року про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство інфраструктури України звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про скасування постанови ВП №50530950 від 11.11.2016 року про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.11.2016 року відповідачем винесено спірну постанову про накладення штрафу у розмірі 2040грн. у виконавчому провадженні ВП№50530950 з примусового виконання виконавчого листа №805/17780/13-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов'язання прийняти до сфери управління державне майно - цілісний майновий комплекс «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України» за актом приймання-передачі протягом тридцяти днів відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Проте, позивач вважає, що спірну постанову відповідачем винесено безпідставно, оскільки за інформацією ліквідатора ТОВ «Авіакомпанія «Донбасаеро», яке є орендарем цілісного майнового комплексу «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України», зазначений майновий комплекс розташований в м. Донецьку на території Міжнародного аеропорту ім. С.С. Прокоф'єва та опинився в зоні найгарячіших боїв в ході проведення антитерористичної операції. Позивач вказує на те, що без проведення інвентаризації чітко ідентифікувати перелік майна, яке підлягає поверненню з оренди, провести оцінку майна, визначити частку держави і орендаря у майні та скласти відповідний акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України» є неможливим. Таким чином, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про здійснення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, також надав до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, відповідно до приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.03.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №50530950 з примусового виконання виконавчого листа №805/17780/13-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 23.11.2015 року, про зобов'язання Міністерство інфраструктури України прийняти до сфери свого управління державне майно - цілісний майновий комплекс «Донецької державної авіакомпанії «Донбас-Східні авіалінії України» за актом приймання-передачі протягом тридцяти днів відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Листом від 19.08.2016 року за №8177/16/10-16 Міністерство інфраструктури України повідомило відповідача про неможливість проведення ідентифікації переліку майна, яке підлягає поверненню з оренди, проведення оцінки майна, визначення частки держави і орендаря у майні та складення відповідного акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України» без проведення інвентаризації.

Постановою державного виконавця від 11.11.2016 року ВП№50530950 на підставі статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» за повторне невиконання рішення суду на Міністерство інфраструктури України накладено штраф у розмірі 2040грн.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивач в своїй позовній заяві просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, обґрунтовуючи обставини його пропуску отриманням юридичним департаментом позивача спірної постанови про накладення штрафу 22.11.2016 року.

Позовна заява підписана позивачем 02.12.2016 року, направлена поштою 02.12.2016 року, до суду надійшла 08.12.2016 року.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, з пунктом 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі "Балацький проти України", неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов'язків буде остаточно вирішено.

Відповідно до пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права, а також норм частини 2 статті 8, частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає, що пропуск позивачем встановленого статтею 181 КАС України строку звернення до суду з даним позовом не може слугувати перешкодою для надання судового захисту порушеним правам позивача.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (чинного на момент відкриття виконавчого провадження ВП№50530950) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до п. 13 ч. 3 цієї статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Частиною 3 зазначеної статті у разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

У разі припинення за цих же обставин договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу орендар за згодою орендодавця передає об'єкт оренди органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном. Зазначений орган або його правонаступник зобов'язаний протягом тридцяти днів прийняти об'єкт оренди в своє управління.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України» розташовувалась на території аеропорту у Київському районі м. Донецька.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. №1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого, зокрема, включено м. Донецьк.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

З урахуванням вищезазначеного, беручи до уваги обставини проведення на території міста Донецьк антитерористичної операції, колегія суддів дійшла висновку про наявність на даний час об'єктивних причин, що унеможливлюють своєчасне виконання позивачем судового рішення по справі №805/17780/13-а.

Крім того, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача стосовно неможливості без проведення інвентаризації здійснення ідентифікації переліку майна, яке підлягає поверненню з оренди, проведення оцінки майна, визначення частки держави і орендаря у майні та складення відповідного акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу «Донецька державна авіакомпанія «Донбас-Східні авіалінії України», адже зазначений майновий комплекс розташований в м. Донецьку на території Міжнародного аеропорту ім. С.С. Прокоф'єва та опинився в зоні найгарячіших боїв в ході проведення антитерористичної операції. Суд зауважує, що обставини загостреної ситуації в аеропорту ім. С.С. Прокоф'єва в ході проведення антитерористичної операції є загальновідомими, та фактично унеможливлюють реальне виконання позивачем вищезазначеного судового рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Міністерства інфраструктури України та їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 122, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Міністерства інфраструктури України до Міністерства юстиції України про скасування постанови ВП №50530950 від 11.11.2016 року про накладення штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50530950 від 11.11.2016 року про накладення штрафу.

Постанову ухвалено у нарадчій 15 березня 2017 року.

Повний текст постанови складено 17 березня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Бабаш Г.П.

Судді Аляб'єв І.Г.

Крилова М.М.