Справа № 523/19982/14-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/29524/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівСтрелець Т.Г.
Мороз Л.Л.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання незаконним рішення та зобов'язання призначити пенсію за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 20 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до УПФ України в Суворовському районі м. Одеси про визнання незаконним рішення та зобов'язання призначити пенсію.

Просила:

- визнати незаконним рішення відповідача від 13 листопада 2014 року № 122 у призначенні їй пенсії достроково по досягненню 50-річного віку відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати відповідача призначити їй пенсію достроково відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення, а саме з 05 листопада 2014 року.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 20 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконним рішення УПФ України в Суворовському районі м. Одеси від 13 листопада 2014 року №122 про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії достроково по досягненню 50-річного віку відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язано УПФ України в Суворовському районі м. Одеси призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію достроково відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення, а саме з 05 листопада 2014 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій УПФ України в Суворовському районі м. Одеси подало касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з обмінною картою новонародженого від 24 травня 1988 року, виданою пологовим будинком, ОСОБА_5 є таким, що народився з травмо ураженням центральної нервової системи.

07 лютого 1990 року обласним невропатологом поліклінічного відділення Одеської обласної дитячої клінічної лікарні видано консультативний висновок з зазначенням діагнозу: виражена затримка психо-мовного розвитку та призначено лікування.

Відповідно до медичного висновку Одеського обласного психоневрологічного диспансеру від 17 квітня 2003 року ОСОБА_5 є дитиною інвалідом віком до 16 років з захворювання: помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи, мікрознаки ураження центральної нервової системи; дитячий церебральний параліч.

18 травня 2004 року Київською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_5 встановлено 2-гу групу інвалідності з дитинства до червня 2005 року. Діагноз: наслідки раннього органічного ураження центральної нервової системи у вигляді мікрознаків ураження центральної нервової системи, помірна розумова відсталість, нерозвиток мови, легке клонічне заїкання, зниження соціальної і трудової адаптації.

17 травня 2005 року Одеським обласним психоневрологічним диспансером видано медичний висновок про дитину інваліда віком до 16 років із зазначенням захворювання: помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи (ДЦП). Гіпердинамічний розлад поведінки. Системний недорозвиток мови 2-3 рівня.

25 травня 2006 року Одеська психіатрична спеціалізована медико-соціальна експертна комісія встановила ОСОБА_5 1-шу групу інвалідності з дитинства безстроково, діагноз F72, висновок про умови та характер праці - потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

21 грудня 2011 року Одеська психіатрична спеціалізована медико-соціальна експертна комісія повторно встановила йому позивача першу А групу інвалідності, безстроково та визнано таким, що потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

Після досягнення п'ятдесятилітнього віку і за наявності стажу роботи 15 років 05 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернулася до УПФ України в Суворовському районі м. Одеси із заявою про призначення їй пенсії, як матері дитини - інваліда з дитинства, достроково на підставі статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 13 листопада 2014 року №122 УПФ України в Суворовському районі м. Одеси відмовило ОСОБА_4 у призначенні їй пенсії у зв'язку з тим, що відсутні дані про визнання її дитини дитиною інвалідом до шестирічного віку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що син позивача є інвалідом з дитинства до 16 років, потребував і потребує постійного догляду і контролю у зв'язку з його тяжким захворюванням, а позивач має 15 років страхового стажу та досягла п'ятдесятирічного віку, а отже, має право на призначення пенсії достроково згідно статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій із огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) (в редакції станом на час розгляду заяви позивача про призначення пенсії), визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що чинним законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда. При цьому, згідно з вимогами Порядку № 22-1 необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 визнаний інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку.

За вказаних обставин, відмова органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії з мотивів ненадання висновку лікарсько-консультаційної комісії є необґрунтованою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання незаконним рішення та зобов'язання призначити пенсію - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.