Справа № 823/413/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2017 р. К/800/26264/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Голубєвої Г.К.
Юрченко В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 у справі № 823/413/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області ДПС про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії керівника Смялянської ОДПІ в Черкаській області Царюк А.О. та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2013 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено позов частково; скасовано податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області ДПС від 23.01.2013 № ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Смілянська об'єднана державна податкові інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області (правонаступник Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області ДПС) подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.

На підставі розпорядження керівника апарату від 12.10.2016 № 978 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2016 справа № 823/413/13-а була перерозподілена на суддю Борисенко І.В.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Згідно наказу №6 від 11.01.2013 Смілянською об'єднаною державною податковою інспекцією Черкаської області ДПС проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за результатами якої складено акт від 16.01.2013 № 2/23/23/22/.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача згідно з п.121.1 п.121 Податкового кодексу України штрафу в сумі 510 грн. за порушення вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, що полягало у ненаданні контролюючому органу книги обліку розрахункових операцій, а також обліку доходів, обов'язок ведення якої платниками єдиного податку першої і другої груп передбачено пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно застосував до позивача штраф на підставі п.121.1 п.121 Податкового кодексу України, оскільки позивач не виконав передбаченого у п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України обов'язку, а саме, - не надав до перевірки документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, зокрема, не надав книгу обліку розрахункових операцій і книгу обліку доходів і витрат.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на позивача, який перебуває на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку, не поширюється обов'язок застосовувати реєстратор розрахункових операцій та, відповідно, вести книгу обліку розрахункових операцій. Щодо ненадання до перевірки книги обліку доходів і витрат, то суд апеляційної інстанції вказав, що штраф, передбачений статтею 121 Податкового кодексу України, може бути застосовано до платника податку, якій не зберігав первинні облікові та інші документи з питань обчислення і сплати податків і зборів. В матеріалах справи наявна книга обліку доходів і витрат № 3436, зареєстрована за заявою позивача 24.01.2013 (після проведення фактичної перевірки 16.01.2013), з титульної сторінки якої вбачаються, що позивач вів книгу обліку доходів і витрат № 2362, яка була зареєстрована.

Суд касаційної інстанції не може визнати підставною та обґрунтованою постанову суду апеляційної інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з абзацами 1, 2 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З наведеної норми закону випливає, що штраф до платника податків застосовується за кожне з таких порушень як:

- незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання;

- ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позицію суду апеляційної інстанції про те, що порушенням, за яке може бути застосовано штраф, є тільки незберігання зазначених документів, колегія суддів суду касаційної інстанції знаходить помилковою.

Враховуючи наведене, при вирішенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення суд апеляційної інстанції мав перевірити правильність встановлення судом першої інстанції обставин щодо ненадання позивачем до фактичної перевірки книги обліку доходів, яку позивач мав вести згідно з вимогами пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, а також, у разі підтвердження факту ненадання зазначеної книги, - дослідити причини ненадання, адже, виходячи з вимог ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) і позивач у позові наголошував на тому, що фактична перевірка проводилась за його відсутності і строк для надання необхідних документів йому не надавався.

Окрім того, суд апеляційної інстанції скасував постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій керівника Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції в Черкаській області та ухвалив в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог. При цьому, будь-яких обґрунтувань своїй позиції не навів, фактично не розглянувши ці вимоги по суті.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, що, з урахуванням повноважень касаційного суду, які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків цього суду по суті спору.

Порушення судом попередньої інстанції норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

У відповідності до ч.4 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються та яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко