Справа № 815/1186/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/13734/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "БАМ-Агросервіс" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Південна митниця), третя особа - Головне управління Міністерства доходів і зборів України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні дій за касаційною скаргою Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - Ізмаїльська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ТОВ "БАМ-Агросервіс" в Одеському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Південної митниці, третя особа - ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач безпідставно утримує під митним контролем вугілля марки "Д" в кількості 469,374 тон, яке набуло статусу безхазяйного майна, і було реалізовано позивачеві уповноваженим податковим органом підприємством.

Просило визнати неправомірними дії Південної митниці щодо обліку "Під митним контролем" вугілля марки "Д" кількістю 469,374 тонн, яке перебуває на території ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт", та придбане ТОВ "БАМ-Агросервіс" за договором купівлі-продажу у ДП "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області", а також зобов'язати відповідача не чинити перешкод у вивезенні та розпорядженні зазначеним вугіллям.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Ізмаїльська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасувати, виключити із мотивувальної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року абзац "Отже, з огляду на зазначену норму, проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі у комісії уповноваженого представника митниці, є незаконним та протиправним".

У запереченні на касаційну скаргу Південна митниця, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що впродовж вересня-грудня 2010 року зі станції Чорногорські Копі (Російська Федерація) на митну територію України, а саме до Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" надійшло 23535,93 тонни вугілля марки "Д", яке було розміщено у режимі "транзит".

Вказане вугілля було відвантажено портом на судна для відправлення до Болгарії на адреси отримувачів. Після фактичного відвантаження обумовленої в документах кількості вантажу ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" зафіксовано залишок транзитного вантажу у кількості 469,374 тонн.

Після виявлення залишку зазначеного вище транзитного вантажу, ПП "Дунай транзит сервіс", як експедитор даного вантажу, повідомило вантажовласників про наявність залишку транзитного вугілля марки "Д" на причалі порту.

Листами від 26 квітня 12 року та від 27 квітня 2012 року компанія "Bremer International Limited" та компанія "Avandix Limited" повідомили ПП "Дунай транзит сервіс" про те, що вони не зацікавлені у вивезенні залишків вугілля та просять розпорядитися вказаним залишком вугілля у відповідності до чинного законодавства України.

За зверненням ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт МТП" Південною митницею погоджено відомості про наявність у морських торговельних портах та на припортових залізничних станціях вантажів, що знаходяться на зберіганні понад установлені терміни для проведення дій відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1993 року № 33-93 "Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни".

До митного поста "Ізмаїл" Південної митниці звернулось управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Одеської області, як вантажовласник, з проханням розглянути наряд від 25 грудня 2012 року № 33/03-169 на вивезення ТОВ "Бам-Агросервіс" угілля марки "Д" в кількості 469,374 тонн з території Ізмаїльського морського торговельного порту.

27 грудня 2012 року Південною митницею було оформлено картку відмови у пропуску товарів № 500070000/2012/00003. Підставою для відмови у митному оформленні слугувала та обставина, що до митного органу не подано митну декларацію на вказаний товар із зазначенням відповідного митного режиму.

Вирішуючи даний спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у Південної митниці не було жодних законних підстав для зміни митного режиму "Транзит" вказаного вантажу на митний режим "Відмова на користь держави".

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до положень Митного кодексу України товари, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони митного контролю закінчився, підлягають обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання, отже, проведення процедур продажу та передачі товару, що знаходиться під митним контролем без участі уповноваженого представника митниці, є незаконним та протиправним.

Суд апеляційної інстанції висновок суду першої інстанції, вважаючи правильним та обґрунтованим, залишив його рішення без зміни.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 40 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-IV (в редакції, чинній на момент ввезення вугілля на митну територію України) митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно із частиною першою статті 43 цього Кодексу товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Частиною третьою статті 63 Митного кодексу України передбачено, що користування та розпорядження товарами і транспортними засобами, митне оформлення яких не закінчено, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 186 Митного кодексу України декларант самостійно визначає митний режим товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до мети їх переміщення та на підставі документів, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Зміна митного режиму допускається за умови виконання всіх належних процедур щодо заявленого режиму, дотримання вимог законодавства щодо тарифних і нетарифних заходів регулювання та подання митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення відповідних документів, що підтверджують заявлений режим.

Статтею 200 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари і транспортні засоби переміщуються під митним контролем між двома митними органами або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання таких товарів і транспортних засобів на митній території України.

Судами встановлено, що вугіллю марки "Д", яке переміщувалося через митний кордон України, декларантом було визначено митний режим "транзит". Заявлений в митній декларації товар переміщувався по митній території України прохідним митним транзитом.

Граничні строки прохідного митного транзиту через митну територію України, залежно від виду транспорту на момент ввезення товару, встановлювались постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2002 року № 1908, згідно якої граничні строки транзиту у разі здійснення перевезень залізничним транспортом становили до 28 діб, морським та річковим транспортом - до 20 діб.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 166 МК України обов'язковій передачі митному органу для зберігання підлягають товари, не пропущені під час ввезення на митну територію України внаслідок установлених законом заборон чи обмежень на їх ввезення в Україну або транзит через територію України і не вивезені з території України в день їх ввезення; які заявлені у режим відмови на користь держави відповідно до статті 246 цього Кодексу.

Частиною другою статті 166 МК України передбачено, що товари, які підлягають обов'язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей), зберігаються на складах митних органів.

Колегія суддів апеляційного суду вірно зазначила, що якщо ввезений на митну територію України товар розміщено в митному режимі "Транзит" і його (або частину) не вивезено з території України протягом граничного терміну прохідного митного транзиту, то такий товар підлягає обов'язковій передачі митному органу для зберігання на склади митних органів.

Крім того, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1993 року № 33-93 "Про порядок вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться у морських торгівельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни" у визначеному цим Декретом порядку підлягають вилученню та реалізації вантажі, що знаходяться на зберіганні у морських торговельних портах чи на припортових залізничних станціях понад установлені договорами терміни, у разі відсутності доручення вантажовласників (вантажовідправників) щодо подальшого їх відправлення; вантажі, подальше відправлення яких неможливе з вини вантажовласника (вантажовідправника) та з незалежних від морських торговельних портів чи припортових залізничних станцій причин (відсутність або неналежне оформлення експортної ліцензії, інших документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил, тощо); вантажі, що відповідно до чинного законодавства визнані безхазяйним майном.

У разі наявності в морському торговельному порту чи на припортовій залізничній станції вантажів, зазначених в абзацах другому і третьому статті 1 цього Декрету, порт чи станція мають запропонувати вантажовласникові (вантажовідправникові) протягом 20 днів з моменту надіслання повідомлення про неможливість відправлення вантажу визначитися з його відправленням або дати згоду на вилучення та реалізацію.

На підставі письмового підтвердження вантажовласника (вантажовідправника) про повернення йому або відправлення вантажу іншому вантажоодержувачу морський торговельний порт чи припортова залізнична станція виконують необхідні роботи, а вантажовласник (вантажовідправник) відшкодовує всі витрати, пов'язані із зберіганням, переробкою, відправленням вантажу, замовленням транспортних засобів, оформленням документів, та інші витрати.

Після одержання від вантажовласника (вантажовідправника) письмової згоди на вилучення та реалізацію вантажу, а також у разі неодержання відповіді протягом 20 днів з моменту надіслання повідомлення вантаж вилучається та реалізується, про що повідомляється вантажовласникові (вантажовідправникові).

Рішення про вилучення та реалізацію вантажу приймається за заявою керівника морського торговельного порту чи припортової залізничної станції комісією, персональний склад якої затверджується Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом, і оформляється актом, який підписується членами комісії. У складанні акта може брати участь вантажовласник (вантажовідправник) або уповноважений ним представник.

Реалізація вилученого у вантажовласника (вантажовідправника) вантажу здійснюється уповноваженим Кабінетом Міністрів України органом на конкурсній основі і, як правило, за вільно конвертовану валюту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1996 року № 536 "Про реалізацію вантажів, що знаходяться у морських торгівельних портах і на припортових залізничних станціях понад установлені терміни" Раді міністрів Автономної Республіки Крим, Донецькій, Запорізькій, Миколаївській, Одеській, Херсонській обласним державним адміністраціям надано повноваження щодо створення регіональних комісій з питань вилучення та реалізації вантажів, що знаходяться понад установлені терміни у морських торговельних портах і на припортових залізничних станціях, розташованих на відповідних територіях.

Згідно з додатком до цієї постанови до складу комісії включено представника Державної митної служби.

На виконання цієї постанови наказом Міністерства транспорту України, Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 19 березня 2002 року № 178/75 затверджено Положення про комісії з питань вилучення та реалізації залежаних товарів.

Зокрема в пункті 6 цього Положення вказано, що виключно вказаній комісії належить право розглядати відомості та приймати рішення про вилучення та реалізацію вантажів, визначених Декретом Кабінету міністрів України.

Розпорядження вантажами, які відповідно до чинного законодавства визнані безхазяйними, та іншим майном, що переходить у власність держави, здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 "Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним".

Згідно з пунктом 11 зазначеного Наказу до складу комісії обов'язково включаються представники органів податкової служби, служби безпеки, внутрішніх справ та митних органів, представників фінансових органів та органів (організацій), що зберігають вилучене майно або здійснюють розпорядження цим майном.

Вантаж вважається вилученим для подальшої реалізації або поверненим вантажовласнику тільки після підписання Комісією відповідного акта про його вилучення або повернення.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що при реалізації залишку вугілля не дотримано встановленого чинним законодавством порядку, та його реалізовано органом, який не мав на це законних підстав, а отже, у митного органу не було підстав для зміни митного режиму з "Транит" на "Відмова на користь держави"

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, а суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив його рішення без зміни.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржувані на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАМ-Агросервіс" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, третя особа - Головне управління Міністерства доходів і зборів України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні дій - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Є.Ю.