Справа № 804/16387/13-а
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Іванов С.М.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дніпропетровської митниці та Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Дніпропетровської митниці, Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області про скасування рішення про визначення митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, повернення надміру сплачених платежів; третя особа Головне управління державної казначейської служби в м.Києві

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 05.11.2010 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці та Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати нечинним рішення №113000006/2010/000346/1 від 07.05.2010 про визначення митної вартості товарів;

- повернути з державного бюджету України надміру сплачене ввізне мито в сумі 2529гр56коп (т1ас3,26,88).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013, в задоволенні позову відмовлено (т1ас181,266).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2013 скасовані постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2011, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т2ас42).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 позов задоволений (т2ас71).

До апеляційної скарги митниці приєдналось Головне управління державної казначейської служби в м.Києві (т2ас149).

В апеляційній скарзі Головне управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області просить постанову суду скасувати та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не дотриманий порядок повернення надміру сплачених платежів до бюджету (т2ас131).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 скасована постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 в частині визнання нечинним рішення митниці №113000006/2010/000346/1 від 07.05.2010 про визначення митної вартості товарів та провадження у справі в цій частині закрито. В решті постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 залишена без змін (т2ас181).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.08.2016 скасована постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 та справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Касаційний суд вказав на необгрунтованість закриття провадження в частині визнання нечинним рішення митниці №113000006/2010/000346/1 від 07.05.2010 та безпідставність рішення в частині повернення з державного бюджету надміру сплачених платежів (т3ас109).

Переглядаючи справу, з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до статті 259 Митного Кодексу України в редакції на час спірних правовідносин, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до статті 266 Митного Кодексу України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. В ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. В разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися в будь-якій послідовності на розсуд декларанта. В разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Між позивачем та британською компанією «Alderston GB limited» 12.02.2010 укладений контракт №0212-SG02/10 купівлі-продажу вогнетривких матеріалів згідно специфікації за умовами поставки DDU – митний ліцензійний склад в смт Радушне. До вартості включені тара, упаковка, маркування, завантаження, транспортні витрати (т1ас9).

До декларації прикладені такі документи: зовнішньоекономічний контракт, специфікація, інвойс, сертифікати якості, сертифікат походження, довідка про декларування валютних цінностей (т1ас12-17,102,103,106,107).

Відповідно до частини 1 статті 267 Митного Кодексу України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця або на користь продавця через третіх осіб, або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою КМУ №1766 від 20.12.2006, який діяв на час спірних правовідносин (далі Порядок), передбачався перелік документів, які подає декларант для підтвердження митної вартості товару. Відповідно до пункту 11 цього порядку, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу в графі «для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Посадовою особою митниці на деклараціях митної вартості зроблені записи про надання додаткових документів: прайс-листи виробника; калькуляцію виробника; висновок про якісні і вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (т1ас21).

Публічним акціонерним товариством «Північний ГЗК» додатково подані прайс-лист на 2010 рік, лист №100118-1 від 18.01.2010, лист №100121-1 від 21.01.2010, лист №100205-1 від 05.02.2010, лист №100208-1 від 08.02.2010, лист №100422-1 від 22.04.2010, згідно яких підприємству надана індивідуальна ексклюзивна знижка на товар, яка відображена в специфікації до контракту та інвойсах, зокрема на цеглу вогнетривку марки №5 KOLAS 130 ціна запропонована 1,54€/шт, на цеглу вогнетривку марки №5 ALKO-72M ціна запропонована 4,63€/шт (т1ас108-113,153-161) – що фактично і відображено в митній декларації №113050000/2010/003644 від 07.05.2010, поданій позивачем для митного оформлення товару за ціною контракту, тобто за першим методом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларантом поданий повний пакет документів, передбачений пунктом 7 Порядку. В свою чергу, митниця не довела необхідність витребування додаткових документів

Ціна товару за контрактом та правильність визначення митної вартості в первинній митній декларації за першим методом підтверджена фактичним перерахунком грошей постачальнику саме за ціною контракту згідно надісланою пропозицією (т1ас104,105).

Крім того, виходячи з положень статті 266 Митного Кодексу України, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю товару. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обгрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов’язок послідовного вибору методів від першого до шостого визначення митної вартості. Доказів проведення процедури консультацій з позивачем відносно можливості або неможливості послідовного застосування кожного наступного методу та належного мотивування неможливості застосування попереднього методу суб’єктом владних повноважень не представлено. Митницею прийнято протиправне рішення про застосування шостого резервного методу визначення митної вартості товару.

Позивач вірно застосував перший метод визначення митної вартості товару за відсутності обмежень, встановлених статтею 267 Митного Кодексу України та надав митному органу всі документи на підтвердження ціни імпортованого товару.

При визначені митної вартості за шостим методом, митниця не довела, з посиланням на подані декларантом документи, неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої підприємством. Також митниця не мотивувала необхідність надання додаткових документів.

Відтак позовні вимоги про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації та скасування рішень про коригування митної вартості підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 264 Митного Кодексу України, в разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту в місячний термін з дня прийняття рішення, в порядку, передбаченому законодавством.

Спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України №611/147 від 20.07.2007 затверджений Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з державного бюджету України помилково або надмірно зарахованих митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цим порядком встановлено, що повернення надмірно сплачених митних платежів проводиться за заявою платника, яка має бути розглянута не пізніше одного місяця. Митний орган готує висновок про повернення та направляє його для виконання органу державного казначейства.

Оскільки така процедура можлива тільки після набрання чинності постанови про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості, позовні вимоги про повернення з державного бюджету надмірно сплачених митних платежів є передчасними.

Керуючись статтями 198, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дніпропетровської митниці та Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 09.03.2017.

В повному обсязі постанова складена 14.03.2017.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: С.М. Іванов