Справа № 813/62/17
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Львів № 813/62/17

18 год. 03 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Єрмакової Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: представник Лещук О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 2424 від 06.09.2016 року щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та зобов'язати відповідача виплатити позивачу щомісячну премію за жовтень 2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за скаргою громадянки ОСОБА_3 на дії працівників Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області відповідачем було проведено службове розслідування та за порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» та вимог глави 4 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України начальникові відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним, оскільки службове розслідування проведено з порушеннями вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а висновки службового розслідування не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, висновок службового розслідування не містить покликань на встановлені факти формального проведення заходів за зверненням ОСОБА_3, не зазначено яку саме норму Закону України «Про звернення громадян» та глави 4 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України порушено позивачем, у матеріалах службового розслідування відсутня характеристика особи позивача. Крім того, позивач стверджує, що його не було ознайомлено з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності у спосіб, встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України. З урахуванням наведених обставин, позивач вважає протиправним накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення його щомісячної премії за жовтень 2016 року.

Позовні вимоги позивач в судовому засіданні підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена в письмовому запереченні на адміністративний позов, де вказано, що накладенню на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани передував висновок службового розслідування. У процесі службового розслідування вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку доведена повністю. При визначенні виду дисциплінарного стягнення враховувалась обставини, за яких скоєно проступок та ставлення особи до виконання службових обов'язків. Вказує, що обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок позивачем, призвели до зниження іміджу органів Національної поліції. Стосовно твердження позивача про неознайомлення зі спірним наказом зазначив, що у жовтні 2016 року позивач відмовився від підпису про ознайомлення з наказом, що підтверджено листом начальника Галицького ВП ГУНП у Львівській області від 09.03.2017 року. Вважає, що під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності дотримано вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд заслухав пояснення позивача та представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на посаді начальника відділу превентивної діяльності Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області працює з 07.11.2015 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1799 від 02.08.2016 року інспектором УПД ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Гарамітою Р.Б. проведено службове розслідування за зверненням ОСОБА_3, за наслідками якого складено висновок службового розслідування від 28.09.2016 року.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2424 від 06.10.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Галицького ВП ГУНП у Львівській області» за порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» та вимог глави 4 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України начальникові відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковнику поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, крім іншого, зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 19 цього ж Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (пункт 9 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Згідно зі ст. 16 Дисциплінарного статуту у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 (далі - Інструкція № 230), визначено порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Пунктом 2.1. Інструкції № 230 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з п. 8.3. цієї ж Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на протязі 2016 року ОСОБА_3 неодноразово зверталася в Галицький ВП із зверненнями та повідомленнями з приводу порушення тиші та режиму роботи закладами громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

Відповідач стверджує, що при розгляді даних звернень інспектори Галицького ВП ГУНП Лісний Ю.Я. та Бідний М.В. неналежно віднеслися до виконання службових обов'язків, а саме не провели всебічної та об'єктивної перевірки, що призвело до численних повторних звернень ОСОБА_3 та зниження іміджу органів Національної поліції, та допустили порушення вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», вимог глави 4 Положення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1177 від 10.10.2004, що призвело до необ'єктивного розгляду звернень та повідомлень ОСОБА_3 та численних звернень останньої. Відповідач вважає, що зі сторони начальника відділу Галицького ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 вбачається неналежний контроль за роботою підлеглих, самоусунення від службових обов'язків, що виразилось у не дотриманні інспектором Лісним Ю.Я. та Бідним М.В. вимог чинного законодавства України при розгляді звернень громадян, а також у не проведенні об'єктивного аналізу зібраних матеріалів за зверненнями та повідомленнями ОСОБА_3, що призвело до численних звернень останньої.

Зі спірного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідує, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян» та вимог глави 4 Положення про порядок роботи зі звернення громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України. В той же час, в наказі не вказано, а відповідачем в ході судового розгляду справи не зазначено, які саме норми вказаних нормативно-правових актів було порушено позивачем. Відповідачем в ході службового розслідування не встановлено доказів необ'єктивного розгляду звернень та повідомлень ОСОБА_3 підлеглими позивача, а факти повторного звернення ОСОБА_3 зі скаргами не є беззаперечним доказом неналежного виконання підлеглими позивача своїх посадових обов'язків. Крім того, судом встановлено, що на всі скарги ОСОБА_3 було надано відповіді у строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян».

Суд зазначає, що відповідно до вимог Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Як вбачається з висновку службового розслідування, відповідачем не досліджувалось та, відповідно, не було взято до уваги попередню поведінку позивача, рівень його кваліфікації, заподіяну дисциплінарним проступком шкоду та її взаємозв'язок з діями позивача.

Суд констатує, що зміст висновку службового розслідування не відповідає вимогам п. 8.3. Інструкції № 230, зокрема, висновок не містить відомостей про обставини, за яких позивач скоїв дисциплінарний проступок, про мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; характеристики позивача із зазначенням наявності або відсутності діючих дисциплінарних стягнень; відомостей про наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, про умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; не зазначено вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено з покликанням на норми статей нормативно-правових актів; відомостей про наявність вини позивача та про обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Крім того, судом встановлено, що позивача не було ознайомлено зі змістом наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності під підпис. Покликання відповідача на лист начальника Галицького ВП ГУНП у Львівській області від 09.03.2017 року, як на доказ відмови позивача від підпису про ознайомлення з наказом судом до уваги не береться, оскільки належним доказом відмови позивача від підпису про ознайомлення з наказом є акт відмови від підпису, складений уповноваженими посадовими особами.

Проаналізувавши досліджені в ході судового розгляду докази та норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, суд дійшов висновку, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани може бути наслідком вчинення поліцейським дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Відповідач не надав доказів, які б вказували на вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Відтак, застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани не відповідає вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2424 від 06.10.2016 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято з порушенням критеріїв, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Враховуючи наведене, наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2424 від 06.10.2016 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов у цій частині слід задовольнити.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача виплатити позивачу щомісячну премію за жовтень 2016 року судом встановлено наступне.

Відповідно до листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області від 08.11.2016 року (а. с. 16) позивачу не виплачено щомісячну премію за жовтень 2016 року у зв'язку з оголошенням догани відповідно до наказу № 2424 від 06.10.2016 року. Враховуючи те, що судом визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2424 від 06.10.2016 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2016 року, а адміністративний позов у цій частині слід задовольнити.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України, враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. відповідно до квитанцій № 12 від 04.01.2017 року на суму 551,21 грн. та № 13 від 04.01.2017 року на суму 88,79 грн., який слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ.

Відповідно до ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 29.11.2016 року, укладений позивачем та адвокатом Янишином Володимиром Івановичем. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору умови та порядок оплати визначається за додатковою домовленістю сторін. Відповідно до довідки про оплату правової допомоги від 23.12.2016 року (а. с. 21) ОСОБА_1 оплачено гонорар адвокату Янишину В.І. в сумі 1500,00 грн.

Суд зазначає, що доказів визначення умов та порядку оплати правової допомоги відповідно до умов п. 3.1. договору від 29.11.2016 року позивачем суду не надано. Крім того, довідка про оплату правової допомоги від 23.12.2016 року не є документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з наявних у матеріалах справи доказів, на які посилається позивач, неможливо встановити об'єми, кількість та види конкретних послуг, за які здійснено оплату позивачем. Позивачем не надано будь-яких інших документів (додаткової угоди, актів виконаних робіт тощо) на підтвердження надання та оплати правової допомоги. Відтак, підстави для присудження судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у вигляді правової допомоги у суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2424 від 06.09.2016 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2016 року.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 21.03.2017 року.

Суддя Клименко О.М