Справа № 822/775/17
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/775/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 березня 2017 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., ознайомившись з позовною заявою Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13.03.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом від 09.03.2017 року, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 3663,66 грн. в дохід Державного бюджету України ( отримувач: УК у Біляївському районі р/р 0111 в ГУ ДКСУ у Одеській області МФО 828011 . Призначення платежу - плата за проїзд).

При виконанні вимог ст. 107 КАС України судом встановлено не дотримання позивачем вимог ст.106 КАС України, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 106 КАС України, до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 1 ст. 88 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Позивачем в позові заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, так як позивачем не наведено обставин, які б свідчили про незадовільне (скрутне) матеріальне становище станом на дату звернення до суду з позовною заявою та не подано відповідних доказів цього.

В п. 44 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини" зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

Згідно Постанови пленуму ВАСУ №2 від 5 лютого 2016 року "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Отже, установи мають передбачати у кошторисі, а також виділяти кошти на сплату судового збору.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без руху і надання позивачу строку для усунення виявлених недоліків, а саме надання до суду документу про сплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру в розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" (1600 гривень).

Згідно з ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 106, 108 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, залишити без задоволення.

Адміністративний позов від 09.03.2017 року Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви до 07 квітня 2017 року.

Недоліки усуваються шляхом виконання вимог, зазначених у 13-му абзаці описової частини ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/ОСОБА_2
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_2