Справа № 591/6970/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р.Справа № 591/6970/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02.02.2017р. по справі № 591/6970/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу",

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Сумське ОУПФ України Сумської області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 29.11.2016 року про відмову у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.11.2016 року у визначеному законодавством порядку.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 02.02.2017 року по справі № 591/6970/16-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 29.11.2016 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_2 з 21.11.2016 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнуто на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02.02.2017 року по справі № 591/6970/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, яким було скасовано дію Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року та встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Отже, чинним на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії законодавством не передбачено перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України "Про державну службу" у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям. Крім того, вказує, що форма довідки, на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії втратила чинність. А також зазначає, що до стажу роботи ОСОБА_2 не зараховані періоди роботи в Сумській митниці з 23.04.1997 року по 31.07.2013 року та в Сумській митниці Міндоходів з 01.08.2013 року по 30.04.2015 року, оскільки вказані установи не передбачені категорією посад державних службовців, зазначених в ст.. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, а положення Митного кодексу України, на які посилається позивач втратили чинність та не стосуються призначення пенсій. Враховуючи викладене, вказує, що рішення Сумського ОУПФ України Сумської області про відмову ОСОБА_2 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є цілком правомірним. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Позивач, у надісланих письмових запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Зазначив, що рішення пенсійного органу від 29 листопада 2016 року про відмову у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є незаконним, оскільки ОСОБА_2 підпадає під дію пункту 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889. Крім того, позивач, з посиланням на ст. 588 Митного Кодексу України, вказує, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Посилаючись на положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється в порядку та умовах, установлених на той час законодавством. Вказує, що оскільки на момент звернення, тобто на 21 листопада 2016 року ОСОБА_2 виповнилося 61 рік 6 місяців, загальний стаж державної служби 35 років, тобто не менше 20 років, позивач має право на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2, будучи пенсіонером за віком, 21 листопада 2016 року звернувся до Сумського ОУПФ України Сумської області з проханням перевести його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», надавши пенсійному органу заяву, довідки, що визначають право на пенсію за вислугу років №№05/22/273, 519/1/18-70-04, 05/02/254, паспорт, трудову книжку, військовий квиток (а.с.8).

Листом Сумського ОУПФ України Сумської області від 05 грудня 2016 року №15884/15-20 позивача повідомлено, що 29 листопада 2016 року пенсійний орган прийняв рішення про відмову у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.9).

Як вбачається з рішення № 820281 від 29 листопада 2016 року Сумським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області відмовлено ОСОБА_2 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на положення п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну служби» від 10 грудня 2015 року №889, відповідно до якого право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» мають державні службовці, які на 01 травня 2016 року обіймали посади державної служби та мали не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723 та актами КМ України. Крім того, відповідачем зазначено, що до стажу державної служби ОСОБА_2 не зараховані періоди роботи в Сумській митниці з 23 квітня 1997 року по 31 липня 2013 року та в Сумській митниці Міндоходів з 01 серпня 2013 року по 30 квітня 2015 року оскільки дані установи не передбачені категорією посад державних службовці, зазначених в ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року (а.с.28).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», тобто на 21 листопада 2016 року, ОСОБА_2 виповнилося 61 рік 6 місяців (народився 19 травня 1955 року), загальний стаж державної служби (на військовій службі 16 років 11 місяців 24 дні та в митних органах 18 років 7 днів) становив 35 років, тобто не менш як 20 років, позивач має право на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ (далі по тексту - Закон № 889-VІІІ), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі по тексту - Закон № 3723-ХІІ).

Так, пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

В п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, вказано, що цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року.

Виходячи з викладеного, п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII стосується осіб - державних службовців, які станом на 1 травня 2016 року займали посади державної служби.

Водночас, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України з посади державного інспектора відділу митного оформлення «Краснопілля» митного посту «Велика Писарівка» Сумської митниці Міндоходів 30 квітня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14), тобто до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII.

Таким чином, позивач не підпадає під категорію осіб, на яких розповсюджується дія п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, відтак безпідставними є посилання відповідача на вказану норму Закону.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів вказує, що дія пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII поширюється на позивача.

Стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, яка регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців, визначає, що період роботи посадових осіб на посадах віднесених до державної служби, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, згідно зі ст. 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 року, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу (здійснюють державну митну справу), здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Ст. 573 Митного кодексу України від 13.03.2012 року визначено, що посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання:

1)дійсний державний радник податкової та митної справи

2)державний радник податкової та митної справи І рангу;

3)державний радник податкової та митної справи II рангу;

4)державний радник податкової та митної справи III рангу;

5)радник податкової та митної справи І рангу;

6)радник податкової та митної справи II рангу;

7)радник податкової та митної справи III рангу;

8)інспектор податкової та митної справи І рангу;

9)інспектор податкової та митної справи II рангу;

10)інспектор податкової та митної справи III рангу;

11)інспектор податкової та митної справи IV рангу;

12)молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року №839 «Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів» затверджено Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів та Порядок присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів.

Відповідно до ст. 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 року, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Митним кодексом України від 11 липня 2002 року, що був чинний з 01 січня 2004 року до 01 червня 2012 року, також було визначено, що працівники митних органів є посадовими особами на них розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 430 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року, пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановленихЗаконом України "Про державну службу".

Згідно з положеннями статей 407 та 408 зазначеного Кодексу, посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання. Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Аналогічні положення були передбачені і Митним кодексом України від 12 грудня 1991 року, який був чинним з 01 січня 1992 року до 16 травня 2008 року.

Зокрема, ст. 154 Митного кодексу України від 12 грудня 1991 року було передбачено, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи. Порядок присвоєння і позбавлення персональних звань визначається Положенням про персональні звання працівників митних органів України, що затверджується Верховною Радою України. Службовим особам митних органів України, які мають персональні звання, встановлюється строк вислуги: для жінок - 20 років, для чоловіків - 25 років з правом виходу на пенсію жінок у 50 років, а чоловіків - у 55 років.

Відповідно до ст. 156 Митного кодексу України від 12 грудня 1991 року, працівник митного органу України є представником державного органу.

Постановою Верховної Ради України від 05 лютого 1992 року «Про персональні звання державної митної служби України» (чинна до 01 січня 2004 року) встановлювались такі персональні звання державної митної служби України:

Дійсний державний радник митної служби;

Державний радник митної служби 1 рангу;

Державний радник митної служби 2 рангу;

Державний радник митної служби 3 рангу;

радник митної служби 1 рангу;

радник митної служби 2 рангу;

радник митної служби 3 рангу;

інспектор митної служби 1 рангу; інспектор митної служби 2 рангу;

інспектор митної служби 3 рангу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Сумському ОУПФ України Сумської області було надано, зокрема, довідку Сумської митниці ДФС від 21 листопада 2016 року №5019/1/18-70-04 про те, що стаж державної служби ОСОБА_2 в митних органах станом на 30 квітня 2015 року становить 18 років 7 днів та на момент звільнення з митних органів мав спеціальне звання радника податкової та митної справи III рангу (а.с.10).

Крім того, з трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 06 травня 1997 року останній прийняв присягу державного службовця (а.с.12).

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення, відтак стаж роботи у митних органах відноситься до стажу державної служби, який має бути врахований для призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі по тексту - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку № 622 визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 3 Порядку № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати (п. 4 Порядку №622).

Згідно ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»".

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи вище викладене, а також те, що на момент звернення (21 листопада 2016 року) до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», ОСОБА_2 виповнилося 61 рік 6 місяців (народився 19 травня 1955 року), а також те, що загальний стаж державної служби (на військовій службі 16 років 11 місяців 24 дні та в митних органах 18 років 7 днів) становив 35 років, тобто не менш 20 років, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Доводи відповідача про те, що форма довідки, на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії втратила чинність колегія суддів не приймає до уваги, оскільки остання не була предметом відмови відповідача у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 29.11.2016 року про відмову у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 02.02.2017 року по справі № 591/6970/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02.02.2017р. по справі № 591/6970/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2017 р.