Справа № 804/4472/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2017 рокусправа № 804/4472/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №804/4472/17 за позовом ОСОБА_1 до Національного Банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що бездіяльність відповідача призвела до того, що не було вжито адекватних заходів в сфері регулювання банківської системи, чим порушено ст. 55 ЗУ «Про національний банк», приписи ЗУ «Про банки та банківську діяльність», та позбавлено позивача можливості отримати грошові кошти, які були залучені до ПАТ «Дельта Банк» в якості коштів на поточному рахунку в іноземній валюті, в розмірі 33313.86 дол. США.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду з урахуванням дати звернення позивача до суду та часу з якого вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, відтак, на думку відповідача відсутніми є підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Від третьої особи на адресу суду також надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що позивачем порушено визначений законом строк на судове оскарження, тому рішення суду першої інстанції про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування - відсутні.

Від представника позивача ОСОБА_2 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю прибуття представника позивача до судового засідання у зв'язку з хворобою.

Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила клопотання представника позивача залишити без задоволення, оскільки відповідно до доданої до клопотання про відкладення розгляду справи довіреності від 04.11.2015 року яка діє до 04.11.2018 року, позивач має трьох представників, уповноважених окремо один від одного представляти її інтереси в судах всіх інстанцій, в клопотанні зазначено про неможливість прибуття до судового засідання представника ОСОБА_3, однак до суду не надано належним чином обґрунтованої інформації щодо неможливості здійснення представництва інтересів позивача двома іншими її представниками. Відтак, з урахуванням відсутності поважних причин неприбуття інших представників позивача до судового засідання, колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать, що 12 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір НОМЕР_1 про відкриття та обслуговування поточного рахунку в іноземній валюті на суму 33313.86 дол. США.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

11 січня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» , задоволення вимог яких здійснюватиметься в 7 чергу.

Вважаючи, що вимоги позивача як акцептованого кредитора банку, не будуть задоволені через те, що сума зобов'язань значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких мають бути задоволені вимоги кредиторів, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка призвела до порушення майнових прав ОСОБА_1.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено, визначений ст. 99 КАС України строк, встановлений для звернення до суду з позовом за захистом порушених прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

При цьому, законодавством альтернативно визначено початок перебігу процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме: 1) з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав, 2) з моменту коли особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Відтак, для правильного вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі слід встановити подію, та обставини з якими законодавець пов'язує початок перебігу строку на звернення з позовною заявою.

Встановлені обставини справи свідчать, що предметом оскарження у справі є бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка і призвела до порушення прав позивача як акцептованого кредитора Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та неповернення її коштів.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

За змістом ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема, віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02 березня 2015 року, згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку.

На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на офіційному веб-сайті Фонду 03 березня 2015 року розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи вищевикладене, позивач ще 03.03.2015 року повинна була дізнатися про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк", що є наслідком визнання Національним банком України згаданого Банку неплатоспроможним, та відповідно саме з цього часу починає перебіг строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

З огляду на те, що з адміністративним позовом у даній справі позивач звернулась лише 18 липня 2016 року, тобто після спливу шестимісного строку встановленого ст. 99 КАС України на звернення до суду за захистом своїх прав з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення цих прав. Вказане свідчить на користь правомірності висновку суду першої інстанції про необхідність застосування до адміністративного позову ОСОБА_1 наслідків визначених ст. 100 КАС України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні. Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 199, 200, ст. 206 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №804/4472/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко