Справа № 815/4421/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

21 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4421/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

21 березня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Потапчука В.О.

судді - Шляхтицького О.І.

за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси про визнання нечинною та скасування постанови та зняття арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси, в якому просить визнати нечинною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №46228899 від 03.03.2015 року, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Раєвим О.Л.; зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, що накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2015 року ВП №46228899.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивач є боржником у виконавчому провадженні ВП № 45297634, ним оскаржуються рішення державного виконавця і посадової особи органу державної виконавчої служби при виконанні судового рішення, ухваленого відповідно до норм Цивільно-процесуального кодексу України, отже даний спір не відноситься до адміністративної юрисдикції та має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу від 02 вересня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що предметом спору у цій справі є оскарження постанови ДВС про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору, яка виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку, отже юрисдикція адміністративного суду поширюється на справу з цього предмету спору.

Окрім того, апелянт зазначає, що отримавши ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 року, якою їй було відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено, що позов має розглядатись в порядку цивільного судочинства, вона звернулась до Приморського районного суду м. Одеси. Проте ухвалою суду від 12 грудня 2016 року було закрито провадження по вимогам за скаргою на постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та роз'яснено про необхідність звернутись з цими вимогами до окружного адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в частині оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однією із сторін суб'єкта владних повноважень.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до поданого позову та доданих до нього документів вбачається, що позивачем оскаржуються постанови ВП №46228899 від 03.03.2015 року та ВП №46228899 від 28.01.2015 року винесені державним виконавцем щодо накладення арешту на майно та стягнення з позивача виконавчого збору.

Колегія суддів зазначає, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Враховуючи помилковість позиції суду першої інстанції щодо відсутності у переданому на вирішення суду спорі, в частині оскарження постанов про стягнення з боржника виконавчого збору, ознак справи адміністративної юрисдикції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду в цій частині та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, в частині позовних вимог про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2015 року ВП №46228899, оскільки вказана постанова винесена державним виконавцем при виконанні виконавчого листа №522/9208/13-ц, виданого 05.01.2014 року Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором №441/F від 23.05.2008 року, в якій позивач є боржником.

Враховуючи зазначене, колегією суддів встановлено, що оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні ВП № 45297634, ним оскаржується рішення державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при виконанні судового рішення, ухваленого відповідно до норм Цивільно-процесуального кодексу України, то даний спір, в цій частині не відноситься до адміністративної юрисдикції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції протиправно відмовив у відкритті провадження в частині оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відтак ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року підлягає скасуванню, з направленням справи в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року про відмову у відкритті провадження, в частині позовних вимог про оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №46228899 від 03.03.2015 року, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Раєвим О.Л. - скасувати, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку в частині скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не підлягає, однак, в частині залишення ухвали суду першої інстанції без змін, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 березня 2017 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: О.І. Шляхтицький