Справа № 825/201/17
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Чернігів Справа № 825/201/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Скугоревої Н.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2І, Товариство з обмеженою відповідальністю ''ГОРБІВ АГРО'', Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2017 Приватне підприємство Куликівські аграрні інвестиції звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2І, Товариство з обмеженою відповідальністю ''ГОРБІВ АГРО'' (далі - ТОВ ''ГОРБІВ АГРО''), Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.09.2016 № 31370099.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ ГОРБІВ АГРО, яку орендує позивач на підставі договору оренди землі від 01.03.2008, зареєстрованого 17.04.2008 у Державному реєстрі земель за № 00. Зазначає, у звязку з прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення відбулася подвійна реєстрація оренди на одну і ту саму земельну ділянку за різними особами, внаслідок чого порушенні права позивача, як первинного орендаря за договором оренди землі від 01.03.2008, який є дійсним.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити та пояснив, що на момент розгляду наданих ТОВ ГОРБІВ АГРО документів щодо реєстрації права оренди, будь-яка з підстав відмови в державній реєстрації, викладена в статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, була відсутня. Зазначав, що ним були виконані всі необхідні дії, передбачені законодавством, для реєстрації права орендної земельної ділянки, а в Поземельній книзі, в Державному земельному кадастрі, в Державному реєстрі речових прав на момент прийняття оскаржуваного рішення була відсутня інформація про будь-які права позивача щодо земельної ділянки.

Представник ТОВ ГОРБІВ АГРО в судове засідання не зявися, надіслав до суду заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачем при реєстрації договору оренди землі № Д363 від 03.08.2016 не порушені вимоги Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, договір оренди землі від 01.03.2008, який укладений між позивачем та ОСОБА_2 не зареєстрований у встановленому законом порядку в Державному реєстрі земель, оскільки в Поземельній книзі відсутня інформація про реєстрацію вказаного договору.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4.61 га, кадастровий номер :01:001:0007, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 897751 від 19.02.2008 (а.с.12).

01.03.2008 між ОСОБА_2 та ПП Куликівські аграрні інвестиції було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,10 га, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, строком на 10 років (а.с.9).

Вказаний договір був зареєстрований 17.04.2008 та внесено запис Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру за № 00 до Книги записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.9,133,136).

В подальшому 03.08.2016 ОСОБА_2 було укладено з ТОВ ГОРБІВ АГРО договір оренди землі № Д363, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (кадастровий номер :01:001:0007, загальна площа 3,10 га) (а.с.32-34).

13.09.2016 відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31370099, яким проведено державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0007 за ТОВ ГОРБІВ АГРО (а.с.16).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Так, правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 29 Закону № 1952-IV встановлені особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, зокрема, державна реєстрація похідного речового права на таку земельну ділянку, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державними реєстраторами прав на нерухоме майно, в тому числі й на земельні ділянки є нотаріуси.

При цьому суд враховує, що для нормативного регулювання нотаріальної діяльності Законом України від 04.07.2012 № 5037-IV Закон України "Про нотаріат" було доповнено статтею 46-1 та визначено, що нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і який має печатку такого реєстратора. Під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Також зміни були внесені і до окремих положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Отже, в спірних правовідносинах приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 діяла саме як державний реєстратор.

Зі змістовного аналізу норм законодавства вбачається, що саме державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію щодо відсутності суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, тобто наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, для запобігання випадкам одночасного існування подвійної державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція була висловлена неодноразово і Верховним Судом України у постановах від 22.09.2015 (справа № 21-760а15) та від 15.11.2016 (справа № 21-3030а16).

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому, матеріали реєстраційної справи не містять жодних доказів щодо звернення державного реєстратора з запитом про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди щодо спірної земельної ділянки до Відділу Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області, як до правонаступника Відділу Держземагентства у Куликівському районі Чернігівської області - органу, який здійснював таку реєстрацію до 01.01.2013.

Разом з тим, у матеріалах справи містяться листи Відділу Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області від 23.02.2017 № 9-28-99.1-367/2-17 та від 23.02.2017 № 27-28-99.2-364/2-17, надані відділом на запити суду та ПП «Куликівські аграрні інвестиції», в яких зазначено, що в архіві відділу зберігається Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, де у розділі 4 за № 10 від 17.04.2008 міститься інформація про реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2, стосовно земельної ділянки площею 3,10 га, кадастровий номер :01:001:0007, термін дії договору 10 років (а.с.87,90).

При цьому, суд наголошує на тому, що реєстрація договору оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем або закінченням строку його дії.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо розірвання договору оренди землі від 01.03.2008, укладеного між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 або визнання недійсною державну реєстрацію договору оренди.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 03.08.2016 № Д363, укладеним між ТОВ Горбів Агро та ОСОБА_2, не виконав свого обовязку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та не перевірив належним чином, чи право оренди на спірну земельну ділянку зареєстровано чи ні станом на 01.01.2013, внаслідок чого ним здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одна і та ж земельна ділянка була передана в оренду різним орендарям.

Вказане вище спростовує твердження відповідача державного реєстратора щодо відсутності у нього обовязку запитувати інформацію від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, а саме про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди на спірну земельну ділянку у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Водночас, суд зауважує, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону №1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 3 статті 3 Закону № 1952-IV визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Оскільки, державна реєстрація договору землі від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення договірних відносин, то право користування позивача спірною земельною ділянкою, в силу частини 3 статті 3 Закону 1952-IV є дійсним.

У свою чергу, частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

Отже, з огляду на той факт, що заявлене право оренди на спірну земельну ділянку вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, державний реєстратор був зобов'язаний, з підстав, передбачених частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV, відмовити у державній реєстрації зазначеного права.

За таких обставин та з урахування частини 3 статті 3 Закону №1952-IV та того факту, що відповідачем проведено реєстрацію договору оренди землі від 03.08.2016 № Д363 без дотримання вимог норм законодавства, а саме не здійснено жодних дій щодо встановлення факту наявності або відсутності вже зареєстрованих прав оренди спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.09.2016 № 31370099.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до статті 18 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV Про оренду землі (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 - 17.04.2008) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073 затверджений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (чинного на момент реєстрації договору оренди землі від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 - 17.04.2008) (далі Порядок №2073).

Пунктом 1 Порядку №2073 встановлено, що цей Порядок визначає єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди).

Згідно пункту 2 Порядку №2073 державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Пунктом 3 Порядку № 2073 передбачалось, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 2073 забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів.

За приписами пункту 11 Порядку № 2073 державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком (пункти 12,13 Порядку № 2073).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 2073 датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

З аналізу вищевказаних норм Порядку № 2073 вбачається, що передумовою набрання чинності договором оренди землі була його державна реєстрація.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі від 01.03.2008, укладений між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2, був зареєстрований Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах 17.04.2008 за № 00 (а.с.9).

Тобто, договір оренди землі від 01.03.2008 набрав чинності 17.04.2008.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174 був затверджений Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель (далі Наказ №174).

Відповідно до рішення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18.04.2007 №35 Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики Державним комітетом України по земельних ресурсах з 18.06.2007 дію Наказу №174 зупинено.

У свою чергу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2007 № 6/534-А зупинено дію рішення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18.04.2007 №35 Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики Державним комітетом України по земельних ресурсах.

Отже, станом на момент державної реєстрації договору оренди землі від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 - 17.04.2008 діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений Наказом №174.

Згідно з пунктом 1.2 Наказу №174 (чинного на момент державної реєстрації договору оренди землі від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2 - 17.04.2008) Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Реєстратори державного реєстру земель (далі - реєстратори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Відповідно до пункту 2.8 Наказу № 174 оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та видачу договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому, оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі.

Пунктом 12 Наказу №174 передбачено, що Поземельна книга (додаток 4) відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Дані для формування Поземельної книги вносяться до бази даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації. Відповідальність за формування та ведення поземельних книг покладається на осіб, які призначаються наказом оператора (реєстратора).

Як зазначено вище, згідно пунктів 12 - 14 Постанови №2073 факт державної реєстрації засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі та датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на договорі оренди землі від 01.03.2008 між ПП Куликівські аграрні інвестиції та ОСОБА_2, вчинений реєстраційний напис щодо його державної реєстрації Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах 17.04.2008 за 00, а також міститься підпис уповноваженої особи, який завірений гербовою печаткою (а.с. 9).

При цьому, відсутність відомостей про державну реєстрацію таких договорів у Поземельній книзі не свідчить про незавершеність чи відсутність державної реєстрації як такої, оскільки факт державної реєстрації договору оренди землі засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої особи та датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Крім того, обов'язок щодо внесення відомостей у Поземельну книгу покладався на реєстратора державного реєстру земель, який і повинен нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), п.58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ПП Куликівські аграрні інвестиції підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити ПП Куликівські аграрні інвестиції за рахунок приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства Куликівські аграрні інвестиції - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.09.2016 № 31370099.

Стягнути з Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства Куликівські аграрні інвестиції () судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук