Справа № 536/1989/16-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р.Справа № 536/1989/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2017 по справі № 536/1989/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання неправомірними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивачка) звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - УПФУ, відповідач), в якому просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови щодо перерахунку її пенсії, як державного службовця виходячи із 90% розміру заробітної плати з урахуванням раніше не врахованих при призначенні пенсії складових заробітної плати, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати; зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії на підставі норм Закону України "Про державну службу", що діяв на час призначення пенсії позивачці виходячи із 90% розміру заробітної плати з урахуванням раніше не врахованих при призначенні за останні 24 календарні місяці підряд перед звільненням суми складових заробітної плати, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 29.11.2016 року та провести доплату перерахованої пенсії з 29.11.2016 року з урахуванням проведених виплат її пенсії.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України №112 від 5.12.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1, як колишньому начальнику Управління Державного казначейства у Кременчуцькому районі з урахуванням раніше не врахованих при призначенні пенсії складових заробітної плати , а саме: індексації заробітної плати , матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки Управління Державної казначейської служби України у Кременчуцькому районі Полтавської області № 03-54/638 від 17.11.2016 року.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як колишньому начальнику Управління державного казначейства у Кременчуцькому районі Головного Управління Державного Казначейства України в Полтавській області з урахуванням раніше не врахованих при призначенні пенсії складових заробітної плати: індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, які були їй нараховані та виплачені, на які були нараховані і сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі довідки Управління Державної казначейської служби України у Кременчуцькому районі Полтавської області № 03-54/638 від 17.11.2016 року, та здійснити доплату перерахованої пенсії з 29.11.2016 року у розмірі 90% заробітної плати за останні 24 календарні місяці її роботи.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії до законодавства внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України "Про державну службу", у зв'язку з цим відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії даної категорії осіб.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином. До початку судового засідання суду апеляційної інстанції сторони надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та їй призначена пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" з 05 червня 2010 року.

Судовим розглядом встановлено, що розмір пенсії позивачці визначений на підставі довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 03.06.2010 № 255, в якій в графі "інші виплати" не було вказано спірні виплати, тому при призначенні пенсії позивачці до розрахунку пенсії не включені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати (а.с. 23).

29 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, надавши довідку Управління Державної казначейської служби України у Кременчуцькому районі Полтавської області № 03-54/638 від 17 листопада 2016 року, згідно якої в графі "інші виплати" зазначені вищевказані складові заробітної плати в сумі 14 319 грн. 83 коп. (а.с.26, 27).

Рішенням Кременчуцького об'єднаного Пенсійного Фонду України Полтавської області від 05.12.2016 № 112 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, з посиланням на ст.37-1 Закону України "Про державну службу", та п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду із адміністративним позовом про захист порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця, тому повинні враховуватися для призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII , який був чинним на момент виникнення у позивачки права на пенсію та у відповідній редакції (далі - Закон № 3723-XII), "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР), "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 4 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, що у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування були нарахований на всі виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, отриманих позивачкою у період з 01.06.2008 по 31.05.2010, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Управління Державної казначейської служби України у Кременчуцькому районі Полтавської області № 03-54/638 від 17.11.2016, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачці.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що станом на момент звернення із заявою про врахування при обчисленні пенсії інших складових заробітної плати, норми, що регулюють порядок перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", було скасовано, враховуючи те, що спірним є питання не про право позивачки на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а про право на виплату пенсії, обчислену з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та на врахування яких позивачка мала право під час призначення пенсії.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 01 липня 2014 року у справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що право на виплату пенсії з урахуванням спірних складових заробітної плати надано позивачці з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача щодо відсутності правових підстав для встановлення пенсії позивачці з 29.11.2016 в розмірі 90 % заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, оскільки статтею 37 Закону № 3723-XII в редакції на момент звернення за перерахунком пенсії передбачено встановлення пенсії державним службовцям в розмірі 60 відсотків від суми їх заробітної плати.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на час набуття позивачкою права на пенсійне забезпечення за ст. 37 Закону № 3723-XII було встановлено її право на отримання пенсії у розмірі 90 % заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед призначенням пенсії та зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014 по справі № 21-244а14, яка в силу положень ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2017 по справі № 536/1989/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2017.