Справа № 2а-2041/10/0712
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/9991/35099/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області про стягнення заробітної плати, компенсації та допомог при звільненні, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (якого ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2007р. було замінено належним відповідачем - Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області) та Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області (залученого до участі у справі ухвалою суду від 24.01.2007р.) про стягнення коштів в сумі 21257грн., а саме: коштів, належних до виплати при звільненні, в розмірі середньої заробітної плати за 6 місяців (період працевлаштування) відповідно до ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» в сумі 11976грн., перерахунку заробітної плати за січень-березень 2006р. - 2476,00грн., компенсації за невикористані відпустки в сумі 1813,00грн., матеріальної допомоги в сумі 4992,00 грн. та середнього заробітку за весь час затримки виплати при звільненні по день фактичного розрахунку у відповідності до ст.117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в сумі 25948,00грн. та 2500,00грн. оплати послуг адвоката.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2007р. позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2008р. рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково й стягнуто з Невицької сільської ради на користь позивача 4844,01 грн. середнього заробітку на період працевлаштування та 1813 грн. компенсації за невикористані відпустки; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11.02.2010р. рішення судів попередніх інстанцій скасував, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд, в ході якого позивач неодноразово уточнював позовні вимоги й в останнє - заявою від 01.08.2011р., в якій просив стягнути з Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за січень-березень 2006 року згідно перерахунку в розмірі 5272,89грн., заробітну плату за квітень 2006 року в розмірі 236,00грн., заборгованість з виплати компенсації на час працевлаштування в розмірі 10810,39грн., компенсацію за затримку належних до виплати сум заробітку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 60008,61грн., втрати на правову допомогу в сумі 2500,00грн.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2011р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012р., позов задоволено частково: стягнуто з Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь ОСОБА_4 невиплачену частину заробітної плати за квітень 2006 року в розмірі 236,00грн., заборгованість з виплати заробітної плати за січень-березень 2006 року згідно перерахунку в розмірі 5272,89грн., заборгованість з виплати компенсації на час працевлаштування в розмірі 10810,39грн., компенсацію за затримку належних до виплати сум заробітку при звільненні за період з грудня 2006 року по листопад 2008 року в розмірі 60008,61грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 було обрано сільським головою села Невицьке Ужгородського району Закарпатської області і його повноваження припинились 04.04.2006р. у зв'язку із закінченням строку та обранням на цю посаду іншої особи.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Враховуючи, що відповідачем не було виплачено позивачеві належні йому при звільненні 236,00грн. заробітної плати за квітень 2006 року та 5272,89грн. перерахунку заробітної плати за січень-березень 2006 року (необхідність здійснення якого передбачено постановою Кабінету міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006р. №268), що підтверджується листом (довідкою) Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №291/02-08 від 13.05.2011р., суди прийшли до правильного висновку про задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Крім того, сам факт допущення Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області порушень в частині виплати належних позивачеві при звільненні сум підтверджується й приписом Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області від 06.07.2006р., яким керівництво Невицької сільської ради зобов'язано у місячний термін провести з позивачем повний розрахунок по заробітній платі відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Зважаючи на приписи зазначеної статті та встановивши, що ОСОБА_4 не мав можливості працевлаштуватись на попередній роботі, суди прийшли до висновку про наявність у нього права на збереження протягом шести місяців з моменту звільнення середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, розмір якої за квітень-вересень 2006 року становив 15654,40грн. (лист (довідка) Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №291/02-08 від 13.05.2011р.), а тому, беручи до уваги факт часткової сплати Невицькою сільською радою позивачеві у листопаді 2008 року коштів в сумі 4844,01грн., стягнули на користь позивача передбачену ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплату в сумі 10810,39грн.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного суду України в п.20 постанови №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначив, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується й з висновком судів попередніх інстанцій про стягнення з Невицької сільської ради на користь позивача середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні за період з грудня 2006 року по листопад 2008 року в загальній сумі 60008,61грн.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про прийняття судами за наслідками розгляду даної справи неправильних рішень, а тому підстав для скасування останніх колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області відхилити, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.