Справа № 628/3034/15-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 р. Справа № 628/3034/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2017р. по справі № 628/3034/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років з 01.04.2015 року та зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2015 року.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 0.02.2017 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років з 01.04.2015 року.

Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 03 червня 2008 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-ХІІ від 09.04.1992 р., яку він отримував до 1 квітня 2015 року.

З 08.07.2009 року позивач працює на посаді завідувача юридичного сектору Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі.

З квітня 2015 року відповідачем виплату пенсії йому було припинено. На його письмовий запит щодо підстав припинення виплати пенсії Відповідач листом (вих. № 8454-14/20 від 03.06.2015 р.) повідомив, що відповідно до ст. 54 Закону "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року , особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Однак позивач не згоден з діями відповідача, тому що відповідач припинив йому виплату пенсії саме на підставі ст. 54 Закону (в редакції Закону № 213- V ІІІ від 02.03.2015 р." Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"), яка, як вважає позивач, в даному випадку не може підлягати застосуванню, оскільки він вийшов на пенсію та працевлаштувався до набрання чинності Законом України № 213-V ІІІ від 02.03.2015 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким було змінено редакцію ст. 54 Закону щодо порядку виплати пенсії, а згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того позивач у позовній заяві посилається на ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі викладеного, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з дня припинення виплати пенсії ОСОБА_1, права позивача були звужені, що є прямим порушенням ст. 22 Конституції України, тому враховуючи, що в ст.54 вказаного Закону після квітня 2015 р. змінювався тільки період, за який призначені пенсії тимчасово не виплачувались, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що підстави для виплати позивачу пенсії з 01.04.2015 року відсутні, а тому рішення відповідача є законним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Законом України № 213 від 02.03.2015р. внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та викладено її в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

За приписами п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 213 від 02.03.2015р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень цього Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах.

При цьому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213 встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, такий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнято не було.

Таким чином, з 1 червня 2015 року втратили чинність норми, за якими призначались спеціальні пенсії, у зв'язку з чим спеціальні пенсії та щомісячне довічне грошове утримання за вказаними Законами не призначаються.

Отже, враховуючи, що з 1 червня 2015 року, посада, на якій працює позивач не відноситься до посад, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", підстави для невиплати позивачу з 01 червня 2015 року пенсії, визначені статтею 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з 01.06.2015 року наявні підстави для відновлення виплати позивачу пенсії.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про відновлення виплати йому пенсії з 01.01.2016р. по 20.12.2016 р. з таких підстав.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. №911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", підстави для виплати йому з 01 січня 2016 року пенсії відсутні.

Проте, колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, з 20.12.2016 року відповідач мав поновити позивачу виплату пенсії.

Разом з тим, відповідно до нової редакції статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

Отже, з 01.01.2017 року підстави для виплати пенсії позивачу відсутні.

Таким чином, на підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов частково до правильного рішення, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення відповідно до вимог статті 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2017р. по справі № 628/3034/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 20.03.2017 р.