Справа № 826/17858/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 березня 2017 року 10:07 №826/17858/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Сувенір»
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 березня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Сувенір» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якій просить суд:

1) визнати дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо проведення перевірки, оформленої актом від 04.10.2016 №8730/26-51-12-03/02970406, протиправними;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку без належних правових підстав, а тому винесене за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 № підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що перевірка проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а тому складене за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 № є правомірним.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації по земельному податку публічного акціонерного товариства «Сувенір» від 20.01.2016 №.

Перевіркою встановлено, що публічним акціонерним товариством «Сувенір» порушено приписи пункту 5.6 статті 5 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 (у редакції на звітний період), що призвело до заниження суми податкових зобов'язань, заявлених у податковій декларації, у розмірі 306 302,60 грн..

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 04.10.2016 №8730/26-51-12-03/02970406 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 382 878,25 грн., у тому числі: 306 302,60 грн. - сума основного зобов'язання, 76 575,65 грн. - сума за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи дії з проведення камеральної перевірки та складене за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Суд відхиляє посилання позивача, як на підставу для визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з проведення камеральної перевірки на те, що контролюючим органом під час перевірки досліджувалися питання заниження суми сплати податкових зобов'язань, що є предметом документальних перевірок, з огляду на наступне.

З акта камеральної перевірки від 04.10.2016 №8730/26-51-12-03/02970406 вбачається, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві при проведенні перевірки позивача використовувались виключно дані, зазначені у податковій декларації від 20.01.2016 № та довідці про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 18.08.2015 №Ю-09963/2015, №Ю-09954/2015 (згідно із наявною в базах даних інформацією), відтак, перевірку проведено у відповідності із приписами статті 75 Податкового кодексу України.

Водночас, суд наголошує, що представником позивача ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві не зазначено інших підстав, які б свідчили про допущені контролюючим органом порушення при проведенні камеральної перевірки податкової звітності публічного акціонерного товариства «Сувенір», а також спростовували висновки акту перевірки по суті.

Щодо суті виявлених порушень положень податкового законодавства суд зазначає про наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до пункту 5.6 статті 5 Положення про плату за землю в місті Києві, затверджене рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 (в редакції на звітний період) плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

Суд ознайомившись із декларацією публічного акціонерного товариства «Сувенір» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 20.01.2016 № встановив, що товариством на порушення приписів пункту 5.6 статті 5 Положення про плату за землю в місті Києві застосовано ставку земельного податку в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, замість вірної - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також, суд наголошує, що представником позивача ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві не наведено жодного доказу на спростування зафіксованого контролюючим органом в акті камеральної перевірки порушення законодавства з оподаткування платою за землю.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 24.10.2016 № є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 22.03.2017.