Справа № 336/371/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2017 р. м. Київ К/800/18970/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Мороз Л.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі № 336/371/16-а за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про перерахунок пенсії , -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ), в якому просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 05.11.2015 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, зобов'язано УПФУ призначити ОСОБА_4 пенсію за віком з 05.11.2015 року відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, УПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ та з 26.08.2006 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівник, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці.

Після призначення пенсії за віком на пільгових умовах продовжував працювати та 31.03.2011 року був звільнений за власним бажанням.

5 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, оскільки 25 серпня 2011 року йому виповнилось 60 років та він досяг права на отримання пенсії за віком відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 10 листопада 2015 року № 211/Ж-1 УПФУ відмовило у призначенні пенсії та повідомило позивача, що він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір пенсії розраховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії по ст.42 відповідно до діючого Закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2, тому відповідно до норм діючого законодавства він не має права на ще одне призначення пенсії.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років

Отже, дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду дійшла висновку, що, оскільки позивачу вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була обрахована за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не узгоджується з наведеними вимогами законодавства. Даний вид пенсії (пенсія за віком на пільгових умовах) не є іншим у розумінні статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року скасувати, постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: