Справа № 804/4680/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 р. Справа № 804/4680/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т.А.
представника позивача представника відповідача Донченка К.П. Дерець Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем для митного оформлення товару була визначена митна вартість за основним методом - за ціною договору, на підтвердження чого надано митну декларацію з усіма необхідними документами, проте митницею безпідставно збільшено митну вартість за другорядним методом, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у зв'язку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Між товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» та фірмою Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG (Німеччина) було укладено контракт на постачання товару №15/12/15 від 15.12.2015 року, відповідно до якого фірма Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG (продавець) зобов'язується передати у власність позивача (покупця) товар, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у додатках до цього контракту (специфікаціях), які підписуються сторонами на кожну окрему поставку і з моменту їх підписання обома сторонами є невід'ємною частиною контракту.
На підставі специфікації №1 від 12.02.2016 року фірма Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG зобов'язалась здійснити поставку позивачу товару - «Заморожене свиняче бокове сало», вагою 40 000 кг, вартістю 0,38 Євро за 1 кг., загальною вартістю партії товару - 15 200,00 євро, на умовах поставки FСА (Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт. Ювілейний) згідно правил тлумачення міжнародних термінів «Інкотермс 2010».
Відповідно до положень контракту №15/12/15 від 15.12.2015 року та специфікації №1 від 12.02.2016 року фірма Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG здійснила поставку позивачу вказаної партії товару 23.02.2016 року.
Вищезазначена партія товару надійшла на митне оформлення до Дніпропетровської митниці ДФС України 23.02.2016 року, що підтверджується відміткою на міжнародній товарно-транспортній накладній СМR №23022016 від 23.02.2016 року.
Згідно з договором доручення №5 від 01.12.2014 року, укладеним між ФОП ОСОБА_5 та позивачем, ФОП ОСОБА_5 здійснює декларування митним органам України товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, які переміщуються позивачем через митний кордон України, а також вчиняє інші дії, пов'язані з митним оформленням цих товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів.
Для здійснення митного оформлення вищезазначених партій товару ФОП ОСОБА_5, виступаючи декларантом товару «субпродукти їстівні свійської свинини: заморожене свиняче бокове сало. Виробник: Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG Нідерланди. Відправник: Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG. Дата виробництва 12/2015 p. Продукція виготовлена в Німеччині для експорту в Україну», подала декларацію митної вартості № 110100000/2016/204521, згідно з якою контрактна вартість зазначеної партії товару становить - 7 613,30 євро, а загальна митна вартість заявленого товару з урахуванням транспортних витрат та витрат на страхування склала - 260 897,05 грн.
Дану вартість декларантом було визначено за методом 1, тобто за ціною контракту щодо товару, який імпортується (вартість операції), а саме: 0,38 EUR/кг.
За поданою до митного оформлення митною декларацією №110100000/2016/204521 від 29.02.2016 року (відмовлена) посадовою особою митниці, що здійснює митний контроль та митне оформлення, сформовано наступні форми ризиків, а саме: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару посадовою особою митниці зобов'язано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларанта також було повідомлено про можливість подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Листом від 03.03.2016 року № 03/03, надісланим у складі електронного повідомлення декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу та зазначено, що декларантом у митній декларації помилково зазначені наступні відомості: під кодом 9000 із літерою «m» помилково зазначено документ - «лист щодо власної переробки від 14.04.2014 року № 17/04» замість «лист стосовно виробництва для власних потреб від 29.02.2016 року»; в гр. 31 декларації помилково зазначено країну виробництва Нідерланди замість Німеччина; дату виробництва помилково зазначено 12/2015 замість 12/2017; в гр. 44 декларації помилково заявлено документ під кодом 7016 «декларація-інвойс, складена експортером».
Після ухвалення відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів та оформлення картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, позивач на підставі частини 3 статті 52 та частини 7 статті 55 Митного кодексу України задекларував митну вартість партії товару за другорядним методом, визначеним відповідачем, і спірний товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією від 03.03.2016 року №110100000/2016/204949.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За приписами частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
У відповідності до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
В силу статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В частині 3 статті 53 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При чому частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що кКонтроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.12.2015 року №15/12/15 та специфікації №1 від 02.02.2016 року умови оплати - 100% передплата шляхом переводу грошових коштів отримувачем товару на рахунок продавця.
Декларантом до митного оформлення надано банківський платіжний документ від 22.02.2016 року на суму 15 200,00 євро. Проте згідно комерційних інвойсів №16003531 від 23.02.2016 року та №16003442 від 22.02.2016 року вартість товару складала 15 249,78 євро, що свідчить про те, що сума перерахованих коштів не відповідає даному документу.
Декларантом позивача у гр.44 митної декларації від 29.02.2016 року №110100000/2016/204521 вказано документ: лист щодо власної переробки від 14.04.2014 року № 17/04, який заявлено під кодом 9000 із літерою «m».
Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» затверджено коди документів, які зазначаються у графі 44 декларації.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 30.05.2012 року №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» буквою «m» позначаються документи, що подавались за попередніми митними оформленнями та наявні електронній базі митниці.
В графі 31 митної декларації від 29.02.2016 року №110100000/2016/204545 декларантом зазначено «Виробник: Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG, Нідерланди», тоді як згідно інших товаросупровідних документів виробником товару зазначено компанію Воseler Goldschmaus GmbH & Co KG, Німеччина.
Також в гр. 31 митної декларації зазначено «термін придатності 12 місяців» (дата виробництва 12/2015), тоді як згідно сертифіката якості термін придатності 12/2017.
До митного оформлення декларантом надано експертний висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати від 01.03.2016 року №ГО-1011, в якому зазначено, що ринкова вартість оцінюваного товару (заморожене свиняче бокове сало) по контракту від 15.12.2015 року № 15/12/15 на умовах поставки FCA Garrel становить - 0,38 EUR/кг.
Разом з тим експертом при здійсненні цінового дослідження за основу було взято порівняльний метод, сутність якого полягає у використанні даних про вартість аналогічної продукції на ринку купівлі-продажу. У вказаному експертному висновку не зазначено жодного зразка для здійснення порівняння, дослідження обмежилось лише перерахуванням використаних джерел дослідження. Досліджувані експертом зразки неможливо порівняти з оцінюваним товаром на предмет відповідності вище перерахованим критеріям, що унеможливлює підтвердження заявленої вартості товару вартості товару на ринку України.
В графі 44 митної декларації декларантом під кодом 7016 заявлено «декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро». Тим самим підприємство намагається отримати «пільгу по сплаті мита» за кодом «410» - Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС, але сума комерційного інвойсу №16003531 від 23.03.2016 року становить 7613,30 євро.
Листом від 13.04.2016 року № 35 позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного Рішення про коригування митної вартості та надав наступні документи: рахунок ПП «Транс Логістик» від 31.03.2016 року №524, акт ПП «Транс Логістик» №1425, заяву на купівлю іноземною валюти від 15.02.2016 року №110, платіжне доручення від 15.02.2016 року №109. Проте, документів за сформованим переліком до митниці не надано.
Крім того, у відповідності до пункту 2.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.12.2015 року №15/12/15 орієнтовна сума контракту складає 450 000 євро. Згідно пункту 3.1 зазначеного зовнішньоекономічного контракту оплата за товар здійснюється у валюті євро шляхом банківського переказу грошових коштів у вигляді 100% передплати.
В силу частини другої статті 53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Надане позивачем платіжне доручення в іноземній валюті від 15.02.2016 року №109 на загальну суму 15 200 євро не відповідає вартості імпортовано товару відповідно комерційних рахунків від 23.02.2016 року №16003531 та від 22.02.2016 №16003442 на загальну суму 15 249,78 євро та свідчить про порушення вказаного пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.12.2015 року №15/12/15 щодо 100% передплати за товар.
За пунктом 2.2 зовнішньоекономічної угоди від 15.12.2015 року №15/12/15 вартість товару визначається на комерційних на умовах FCА та включає в себе вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість упаковки, маркування, за виключенням податків на території України.
У відповідності до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010 умови поставки FCА означають, що покупець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов'язані з доставкою товару до місця призначення.
Отже, за вказаними умовами поставки до ціни контракту не включені витрати на транспортно-експедиційне обслуговування.
Згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
За приписами Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
З наданих позивачем документів вбачається, що пунктом 2.1.8 договору на перевезення вантажу від 27.11.2013 року №27/11/13 між товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» та ПП «Транс Логістик» передбачено, що протягом 15 робочих днів після надання послуг виконавець зобов'язаний надати клієнту рахунок на оплату, акт прийому-передачі послуг, міжнародну автомобільну накладну. А також при наявності документи (рахунки, накладні), видані суб'єктами, які залучались виконавцем до виконання цього договору та підтверджують видатки виконавця на оплату їх послуг у вигляді довідки про транспортні послуги по доставці вантажу по території України та інші документи.
Позивачем на підтвердження транспортних витрат надано рахунок від 31.03.2016 року №524 та акт прийому-передачі послуг №1425. Проте вказані транспортні документи не містять інформації щодо вартості транспортно-експедиційних послуг до місця ввезення на митну територію України (складова митної вартості), що унеможливлює проведення розрахунку транспортних витрат відповідно вимог до положень частини 2 статті 52 та статті 54 Митного кодексу України.
З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк, відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості.
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Матеріалами справи підтверджується, що у зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості та проведено відповідну консультацію з декларантом.
За приписами статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Відсутність відомостей в інформаційних ресурсах ДФС, використання яких органом доходів та зборів передбачено статтею 33 Митного кодексу України, про продаж ідентичних товарів - прийняту органом доходів та зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Митного кодексу України, у подальшому унеможливило застосування відповідачем цього методу для визначення митної вартості товару.
У відповідності до статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 та статті 59 Митного кодексу України, за митну вартість береться прийнята органом доходів та зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
В силу частин 4 та 5 статті 60 Митного кодексу України ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У судовому засіданні було встановлено, що в базі даних ЄАІС була наявна інформація щодо митного оформлення подібного товару, з урахуванням країни походження, виробника, торгівельної марки, обсягу ввезення, за митною декларацією від 14.12.2015 року №205070000/2015/028030 (товар № 2) з рівнем митної вартості товару - 0,5955 доларів США за кг (еквівалент 0,5485 євро за кг за курсом НБУ на 03.03.2016 року) - основний метод визначення митної вартості.
У зв'язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом з урахуванням наявної в базі даних ЄАІС інформації, митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості від 03.03.2016 року №110100000/2016/200011/1, відповідно до якого митна вартість скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-b за ціною договору щодо подібних товарів, та ґрунтується на раніше визнаній митним органом митній вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено за ціною договору (вартості операції) (МД від 14.12.2015 року №205070000/2015/028030) на рівні 0,54 євро/кг.
При цьому, посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 оспорюваного рішення про коригування заявленої митної вартості зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Також посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Митного кодексу та здійснено відповідний розрахунок.
Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
В ході судового розгляду встановлено, що митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 31 січня 2017 року.

Суддя В.В. Степаненко