Справа № 161/207/17
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/207/17
Провадження № 2-а/161/380/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. ЛуцькуДПП Капустинського Максима Юрійовича про оскарження дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича про оскарження дій. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона керуючи автомобілем КІА SPORTAGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалася з проспекту Грушевського в м. Луцьку по вулиці Івана Франка, де була зупинена на вимогу патрульного автомобіля біля магазину Продтовари. Інспектор поліції пояснив причину зупинки, що ніби то пересікла на проспекті Грушевського подвійну сплошну лінію розмітки, на що відповіла, що там нічого не видно бо присипано снігом.

Однак інспектор поліції, напевно помітивши, що вона від'їжджала від нічного клубу «Версаль», що у м. Луцьку, безпідставно запропонував пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння, при чому, чим була викликана дана вимога, він не пояснив. Так як вона перебувала за кермом, і не вживала ніяких спиртних напоїв, то відразу погодилася пройти тест прибором драгер. При неодноразовому видиханні повітря в трубку прибору він показував 0,00 проміле. Однак незадоволений результатом інспектор поліції наказував з надуманих підстав дихати в прибор декілька разів. Даний тест робила сім разів і кожного разу прибор показував відсутність у неї парів алкоголю.

Оскільки підстав складати протокол у поліцейських не було, вона повернулася в автомобіль, повідомила їх, що їде до дому по телефон, а вони нехай їдуть за нею, якщо бажають. Вона почала не швидко їхати до себе до дому в с. Зміїнець, а поліцейські рухалися за нею на патрульному автомобілі, при чому будь-яких заборонювальних сигналів не подавали. Несподівано на вулиці Ковельській почав зупиняти інший патрульний автомобіль і відразу зупинилася.

Після цього їй повідомили, що вона нібито не зупинилась на вимогу патрульних, до неї відразу застосували заходи фізичного впливу (заламали руки) посадили в патрульний автомобіль та поїхали для проходження обстеження на стан алкогольного сп'яніння у Волинський обласний наркологічний диспансер. Так як перед обстеженням поліцейські про щось на одинці розмовляли із лікарем в кабінеті, шо їй здалося підозрілим, вона відмовилася проходити огляд пояснивши, що вже його проходила і підстав для повторного освідування немає.

Після цього її доставили в приміщення Луцького ВП ГУНП у Волинській області де знову давали дихати в прибор драгер, який також показував одні нулі, але інспектор не зважаючи на показники прибору почав складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Тому 19.12.2016 року о 04.25 хв. на неї інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинським Максимом Юрійовичем в приміщенні Луцького ВП ГУНП у Волинській області було складено протокол серії АП2 № 495625 про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП в якому вказано, що вона, ОСОБА_1, перебувала за кермом в стані алкогольного сп'яніння. Крім того поліцейський роти №3 батальйону УПП у місті Луцьку ДПП Васюта Володимир Миколайович склав протокол серії АП2 № 452856 про порушення нею п.2.4 ПДР України, що передбачає відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Вважає, що дії інспектора поліції Капустинського М.Ю. по складанню протоколу серії АП2 №495625 про адміністративне правопорушення є протиправними та сам протокол складений незаконно.

Натомість у протоколі та висновку з Волинського обласного наркологічного диспансеру записано, що вона відмовилася від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. Однак, в протоколі зазначила, що проходила освідування за допомогою прибору драгер сім разів і він показував нулі, проте інспектора Капустинський М.Ю. не влаштовували такі показники, а тому він безпідставно намагався примусити пройти ще додаткове освідування. Таким чином під час огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, було встановлено, що вона перебувала за кермом тверезою, тобто стан алкогольного сп'яніння відсутній, а всі подальші дії інспектора є незаконними. Відтак дії інспектора поліції Капустинського М.Ю. по складанню протоколу про те, що вона 19.12.2016 року о 03.21 годині на проспекті Грушевського у місті Луцьку керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є незаконними.?

Просить суд визнати протиправним дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов, при цьому надати конкретні пояснення в чому саме полягає протиправність дій відповідача при складанні на позивача протоколу надати не зміг. Просив позов задовольнити.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень -інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинський Максим Юрійовичв судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с. а.с. 19-24). Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 09 лютого 2017 року задоволено заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні вважав, що заявлений позовом не підлягає до задоволення. Просив відмовити в задоволенні позову.

В подальшому розгляд справи проводився в порядку передбаченому частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 196, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Судом при розгляді справи встановлено, що 19.12.2016 року о 04.25 годині в м. Луцьку на вулиці Грибоєдова біля будинку №2 інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинським Максимом Юрійовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 495625 (а.с. 5).

Як вбачається із змісту протоколу він складений про те, що ОСОБА_1 19 грудня 2016 року о 03.21 годині в м. Луцьку по проспекту Грушевського керувала транспортним засобом КІА SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності лікаря нарколога, про що лікарем наркологом складено акт № 4597 від 19.12.2016 року. Відповідальність передбачена ст.130 КУпАП.

Із змісту статті 255 КУпАП вбачається, що інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинський Максим Юрійович наділений КУпАП правом по складанню протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також встановлено і це вбачається із письмових матеріалів справи, що стороною позивача в обґрунтування заявленого позову до позовної заяви додано лише копію неякісного протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 5), яку не можливо прочитати, що в свою чергу знижує ефективність її сприйняття, не дозволяє правильно усвідомити та зрозуміти. Будь-яких інших доказів на підтвердження обґрунтування заявленого позову стороною позивача до позовної заяви не додано.

Також таких доказів не надано в ході судового розгляду справи по суті, в чому саме полягає протиправність дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною позивача на засадах змагальності сторін суду не доведено належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами та не надано таких доказів в ході судового розгляду справипо суті взагалі, які підтверджують обгрунтованість заявленого позову щодо протиправності дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При цьому судом не приймаються доводи сторони позивача, на які вона посилається, як на підставу свого адміністративного позову та протиправності дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року, що викладені в самому позові. Оскільки вони не підтверджуються будь-якими доказами, суперечать положенням КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та не підтверджують незаконність дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича саме по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 255КУпАП, ст.ст. 158-164, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича про визнання протиправними дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Капустинського Максима Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення № 49562 від 19.12.2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко