Справа № 487/81/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 р. Справа № 487/81/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Карташева Т.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дії та рішення УПФ України в Заводському районі м. Миколаєва про відмову у призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ) та скасування рішення №99/11 від 05 грудня 2016 року; зобов'язання здійснити призначення, нарахування та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи без обмеження граничного розміру, виходячи із розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 30 листопада 2016 року №18-1699 зп, яка складає 20 910, 81 грн., починаючи з 05 грудня 2016 року з дня звернення за пенсією.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення УПФ України в Заводському районі м. Миколаєва від 05 грудня 2016 року №99/11 про відмову у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ. Зобов'язано УПФ України в Заводському районі м. Миколаєва призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ в розмірі 90% суми щомісячного заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи без обмеження граничного розміру, виходячи із розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 30 листопада 2016 року №18-1699 зп, починаючи з 05 грудня 2016 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 23 квітня 1997 року по теперішній час проходить службу в органах прокуратури.

05 грудня 2016 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 05 грудня 2016 року №99/11 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року.

На момент звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з заявою про призначення пенсії його загальний стаж роботи становив 22 роки 3 місяці 14 днів, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 19 років 7 місяців 11 днів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у порівнянні зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, (у редакції від 12 липня 2001 року) є істотним звуженням прав позивача, а тому ОСОБА_2 має право на призначення пенсії за вислугу років саме відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції від 12 липня 2001 року).

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч.2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На підставі п.п.1 п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Таким чином, станом на 05 грудня 2016 року, тобто на момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії, Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратив чинність.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

З огляду на зазначене, статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року).

Висновки суду першої інстанції, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у порівнянні зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року) збільшено стаж його роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років, а це є звуженням його прав, як позивача, в розумінні Конституції України, колегія суддів вважає помилковими, так як норма статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не визнана не конституційною, на час розгляду справи є діючою, а тому підлягає до застосування.

02 березня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIIІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року.

Відповідно до приписів п.4 та п.5 Прикінцевих положень вказаного Закону Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом визначено завдання підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України до 01 травня 2015 року проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників) на загальних підставах та встановлено, що у разі його неприйняття з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до приписів Закону України «Про прокуратуру».

Положення пункту 5 розділу III визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIIІ не скасовано, його положення стосовно пенсійних виплат працівникам органів прокуратури на даний час не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, Верховною Радою не прийнято, усі особи, які мали право на пенсійне забезпечення, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII з вказаної дати втратили це право.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції про порушення прав позивача, які гарантовані статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке полягає у тому, що перебуваючи на службі в органах прокуратури, позивач мав законні сподівання отримати пенсію за вислугу років при досягнення 20 річного стажу, на умовах ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року), оскільки на момент звернення позивача з заявою до апелянта про призначення пенсії положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії, втратили чинність, а під час дії в часі зазначеної норми права позивач не набув права на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у вказаній редакції), а відтак його права не є порушеними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції від 12 липня 2001 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв'язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2017 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний