Справа № 461/8199/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р. Справа № 876/2265/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника відповідача Мартин О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у адміністративній справі №461/8199/16-а за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Галицької районної адміністрації ЛМР про скасування постанови №237 від 17 листопада 2016 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю у її діях складу такого правопорушення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено суті адміністративного правопорушення; позивач не отримував запрошення про проведення спільного обстеження, а під час його проведення був відсутній представник ТзОВ «Західуніверсал-Плюс»; про факт встановлення урни позивач повідомляв листом КП «Адміністративно - технічне управління.» Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила, просила постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 19 жовтня 2016 року КП «Адміністративно-технічне управління» складено протокол №4-105б про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2, яка працює на посаді керівника ТзОВ «Західуніверсал-Плюс», здійснила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП, а саме: за адресою м.Львів, пр.Чорновола, 101 відсутність стаціонарної урни біля ТС-МАФ.

17 листопада 2016 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову №237 про накладення на ОСОБА_2, керівника ТзОВ «Західуніверсал-Плюс», штрафу у розмірі 850,00 грн. за порушення правил благоустрою території населених пунктів, а саме п.20.1.21 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року №376, за адресою м. Львів, пр. Чорновола, 101 відсутня стаціонарна урна біля ТС-МАФ.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а наданими відповідачем доказами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як слідує з матеріалів справи, факт належного повідомлення ТзОВ «Західуніверсал-Плюс» про проведення 19 жовтня 2016 року спільного обстеження, підтверджується долученими до матеріалів справи запрошенням №1.16-1034 від 13 жовтня 2016 року та списком № 6469 згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в ВПЗ-8 КП «Адміністративно-технічне управління.

З наявного в матеріалах справи Акту про неявку для участі у спільному обстеженні від 19 жовтня 2016 року, складеного інженером відділу нагляду за станом благоустрою КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_3, представниками Шевченківської районної адміністрації ОСОБА_4 та ОСОБА_5, керівник ТзОВ «Західуніверсал-Плюс» ОСОБА_2 для спільного обстеження в зв'язку із виявленими порушеннями п.20.1.21 Правил благоустрою м. Львова за адресою: м. Львів, пр. Чорновола 101 на запрошення № 1.16-1034 від 13 жовтня 2016 року не з'явилася.

Відсутність стаціонарної урни, підтверджується долученим до протоколу та акту обстеження фото від 19.10.2016 р.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

17 листопада 2016 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову №237 про накладення на позивача штрафу у розмірі 850,00 грн. за порушення правил благоустрою території населених пунктів, а саме п.20.1.21 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року №376, оскільки за адресою м. Львів, пр. Чорновола, 101 відсутня стаціонарна урна біля тимчасової споруди МАФ.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржену позивачем постанову, винесену відповідачем, апеляційний суд вважає, що така відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржене рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що такі прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання його протиправним та скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у адміністративній справі №461/8199/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 21.03.2017р.