Справа № 529/21/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. Справа № 529/21/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 19.01.2017р. по справі № 529/21/17

за позовом ОСОБА_1

до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання неправомірною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірною відмову відповідача у перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона отримує пенсію державного службовця в розмірі 90 % від суми заробітної плати. Позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення їй перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09. 12. 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". Однак, листом Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області за № 44/К-02 від 19.12.2016 року їй було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії не призначались відповідно до законів України "Про державну службу", а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вважаючи дану відмову неправомірною та такою, що порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду із позовом та просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року у зв'язку із підвищенням посадових окладів державних службовців на підставі довідки Диканської районної ради Полтавської області відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у редакції, що діяла на момент призначення їй пенсії, виходячи з розрахунку 90 % від заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ "Про державну службу" у редакції, чинній на час призначення пенсії, у розмірі 90 % від суми заробітної плати у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та на підставі довідки Диканської районної ради Полтавської області, починаючи з 20 грудня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням проведених виплат. Стягнуто з Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Диканського районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року затверджено зміни, що були внесені, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", а саме пункт 4 (щодо проведення перерахунків пенсій непрацюючим державним службовцям) скасовано. Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до законів України "Про державну службу". У зв'язку із цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про державну службу" не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Вказує, що Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про державну службу" №889- VIII, за яким не передбачено проведення перерахунку пенсій.

Від заступника начальника Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Позивачка подала письмову заяву, в якій просить про розгляд справи без її участі та залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Диканського районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року без змін.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України справа розглядається в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивачці ОСОБА_1 17 липня 2006 року було призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" у розмірі 90 % від суми заробітної плати, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, виданим 11.09.2006 року.

Позивач, звернулася до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, як до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем її проживання, про здійснення їй перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09. 12. 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", додавши до неї довідку прокуратури Полтавської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Як вбачається з матеріалів справи листом Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області за № 47/С-02 від 27.12.2016 року позивачеві було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09. 12 .2015 року затверджено зміни, що були внесені, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", а саме пункт 4 (щодо проведення перерахунків пенсій непрацюючим державним службовцям) виключено. Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02. 03. 2015 № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до законів України "Про державну службу". У зв'язку із цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ "Про державну службу" не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Колегія суддів не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, виходить з таких підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент виходу позивачки на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно статті 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виходу позивачки на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує пенсію державного службовця у розмірі 90 % від заробітної плати.

Пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01.05.2016 року було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що позивачка із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" звернулась до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 20.12.2016 року.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачкою після 01.05.2016р., тобто після набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, отже позивачка не має право на перерахунок пенсії, в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

При цьому колегія суддів зазначає, що наведені вище зміни до законодавства внесені зазначеними Законами не конституційними не визнані. Відповідно зазначені норми підлягають застосуванню.

Матеріали справи не свідчать, що розмір пенсії, яку отримувала позивачка не зменшувався. Спір стосується підстав перерахунку пенсії. На момент звернення за перерахунком норми щодо здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не існувало.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог ст. 22 Конституції України колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказано у рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2001 року № 9-рп/2001, зокрема зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Окрім цього, у азб. 5,6, 10 п.2.1 рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік зазначено, що Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема,через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 року N5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками.

Також, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовою позицією Європейського суду викладеною в справі за заявою "Великода проти України" №43331/12 від 03.06.2014 року в якій суд прийшов до висновку, що положення Протоколу № 1 до Конвенції не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. Вимога може становити майно у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню. З огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися справедливий баланс між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів зазначає щодо посилання в позові на рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року по справі №1-рп/99, то колегія суддів зазначає, що воно не стосується норм Закону України "Про державну службу" №889-VIII, цей закон не визнаний неконституційним і є діючим.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, зазначає на необґрунтованість посилання позивача у позові на положення ст.ст. 22 та 58 Конституції України, відповідач діяв в межах Закону, норми якого є діючими, неконституційними не визнані.

При цьому, колегія суддів зазначає, що погоджується з посиланням суду першої інстанції на безпідставність доводів відповідача на те, що згідно п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213- VIII від 02.03.2015р. та цим Законом скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно Закону України "Про державну службу", а також зроблено висновок про те, що з 01.06.2015р. пенсії, в порядку та на умовах, визначених вказаним Законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються, виходячи з наступного.

Також колегія суддів зазначає, що виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п. 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону № 213 від 02.03.15 р. стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Однак наведене не впливає на вирішення справи по суті, оскільки іншим зазначеним вище законом змінено механізм перерахунку пенсій державним службовцям.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Диканського районного суду Полтавської області від 19.01.2017р. по справі № 529/21/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.