Справа № 810/3427/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3427/16 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол -С» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол -С» (далі ТОВ «Текссол - С») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №125000013/2016//000163/2 від 17.10.2016 р. Заявлений позов обґрунтував незаконністю прийнятого рішення та дій відповідача, які передували його винесенню.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення Київської митниці ДФС №125000013/2016//000163/2 від 17.10.2016 р.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 12.10.2012 року між ТОВ «Текссол-С» та DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD укладено контракт № 1012/12 від 12.10.2012 року відповідно до якого продавець продає покупцю тканину власного виробництва.

Строк дії контракту продовжено відповідно до п.4 Додаткової угоди № 1012/12/1 від 03.03.2014 року до контракту.

Відповідно до Доповнення № 115/1 від 03.09.2016 року до контракту продавець продав покупцю наступне тканину власного виробництва, а саме: тканина полікотон (р/с) змішана, з вмістом штапельних волокон поліефіру 52% та бавовни 48%, полотняного переплетення, вибивна, з поверхневою щільністю 120+-5г/м2, сток, країна виробництва: РК, виробник: «DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD», РК за ціною 3,50 доларів США за 1 кг.

Загальна вартість товару відповідно до п.п. 2.1,3 Доповнення № 115/1 та Інвойсу продавця № ЛЗШ/786/7911/2016 від 03.09.2016 року склала 88 704, 00 доларів США.

Поставка здійснювалась на умовах СFR Іллічівськ - Україна.

На підставі зазначеного вище продавець оплатив витрати і фрахт необхідні для поставки товару до місця ввезення на митну територію України, а також забезпечив проходження митних процедур у країні експорту та виконав інші обов'язки відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торговельної палати.

Таким чином, загальна вартість товару у розмірі 88 704, 00 грн. включає в себе витрати на фрахт, необхідні для доставки товару до порту м. Іллічівськ, Україна, а також забезпечення продацем проходження митних процедур у країні експорту.

06.10.2016 р., ТОВ «Текссол-С» до Київської митниці ДФС була подана декларація ІМ 40 ДЕ №125130013/2016/415594 з метою проведення митного оформлення вантажу, який надійшов за контрактом №1012/12 від 12.10.12 р., укладеним між позивачем та компанією DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD (Ісламська республіка Пакістан).

В декларації митна вартістьтовару визначена за основним методом,- за ціною договору. Разом із митною декларацією були подані:

· копія зовнішньоекономічного контракту №1012/12 від 12.10.12 р.;

· копія додаткової угоди до нього;

· копія інвойсу;

· копія сертифікату походження товару №РТЕА/СО/17-01869 від 09.09.2016 р.;

· копія коносаменту №MSCUPQ403433 dsl 08/09/2016 р.

Під час виконання митних формальностей відповідачем встановлена відсутність відомостей, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме свідоцтва на торговий знак «Gold home collections», що стало приводом для сумніву митного органу щодо достовірності визначеної ціни товару та підстав для висновку про розбіжність у поданих до митного оформлення документах, позаяк у відповідача була наявна інша інформація щодо митної вартості подібних товарів з торговою маркою «Gold home collections» згідно декларацій №№125130013/2016/414910 від 27.09.2016 р. та №100270002/2016/294880 від 15.08.2016 р .

З посиланням на ч.3 ст.53 МКУ митний орган витребував у позивача додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товару (тканини), підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару чи сировини; копію митної декларації країни-відправника; бухгалтерську та банківську документацію по попередніх поставках на ідентичні товари.

Листом від 07.10.2016 р. ТОВ «Текссол-С» на вимогу митного органу була подана фотокопія експертного висновку Київської торгово-промислової палати; фотокопія прайс-листа постачальника за 2016 р.; бухгалтерська довідка, які не задовольнили вимоги відповідача, оскільки на його думку, в експертному висновку не зроблено жодного розрахунку, який би давав змогу свідчити про достовірність та об'єктивність наведеної ТОВ «Текссол-С» інформації. «Наданий лист компанії DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD»,- зазнавчив відповідач, «не є зареєстрованою торговою маркою, тоді як така марка декларувалась іншим імпотером».

У зв'язку з цим відповідач дійшов висновку про неможливість підтвердження митної вартості на підставі поданих, в тому числі і додаткових документів, та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за обґрунтованих підстав вважати, що вказано неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 МКУ встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в обґрунтування прийнятого рішення митниця послалась на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару поданим документам та вказала про відсутність в них підтверджень числових значень митної вартості (відсутність торгової марки).

«При митному огляді виявлена торгова марка «Gold», проте у митного органу наявна інформація щодо митної вартості подібних товарів з торговою маркою «Gold home collections», виробник «Faisal Mustafa textile mills».

Проаналізувавши обставини прийняття рішення про коригування митної вартості товару, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності законних підстав для витребування у позивача додаткових документів, оскільки всі числові дані вартості товару позивачем підтверджено під час подання ВМД.

Як слідує із зовнішньоекономічного контракту №101/12 від 12.10.2012 р. його предметом є тканина власного виробництва компанії DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD (Ісламська республіка Пакістан).

Вказана обставина підтверджена і висновком №Ц-887 від 29.07.2016 р.

Разом із декларацією митному органу були подані всі необхідні документи для здійснення митних формальностей та випуску товару у вільний обіг на територію України.

Щодо наявності сумніву у зв'язку з інформацією про іншу ціну на подібні товари з торговою маркою «Gold home collections», колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що незаконними є вимоги відповідача щодо витребування додаткових документів у товариства, тому що ціна товару не прив'язана та жодним чином не залежить від торгової марки, за виключенням випадку коли товар визначено як брендовий.

Згідно із тлумаченням юридичних термінів та понять торгова марка - rademark це позначення, знак, за яким товари та послуги одних виробників відрізняються від товарів та послуг інших.

Такими позначеннями можуть бути слова, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Тобто, торгова марка є лише засобом індивідуалізації товарів та учасників торгового обігу і не більше того, а з законодавчої точки зору об'єктом права інтелектуальної або промислової власності.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яка зареєстрована торгова марка виробника може використовуватись посередниками на підставі договорів франшизи, франчайзінга та інших тобто договорів комерційної концесії або в порядку передачі торгової марки у визначеному порядку.

Вартість або ціна товару, який реалізовуються за вказаними договорами також незалежна від ціни виробника.

На ціноутворення загалом впливають такі чинники як попит, пропозиція виробників, витрати на виробництво та технологія, яка при цьому застосовується тощо.

Також звертає увагу на те, що марочні назви поділяються на індивідуальні та колективні.

Ні перше, ні друге не має відношення для визначення ціни товару, тим більше, що під однією і тією ж назвою можуть імпортуватися (реалізовуватися) товари різної номенклатури та асортименту.

Окрім зазначеного вище, колегією суддів встановлено, що «Gold home collections» є простою назвою, яка немає міжнародної реєстрації та не використовується у якості бренда, отже товари із такою позначкою можуть продаватися за будь-якою ціною та не поєднані між собою виробником.

Щодо висновків митниці щодо розбіжностей у ціні товарів, які ввозились на митну територію України з торговою маркою «Gold home collections», колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені вище посилання відповідача є припущенням, що не може слугувати законною підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Право митного органу на витребування документів не є абсолютним, а виникає лише за наявності чітко передбачених законом підстав, а саме:

1. Подані декларантом документи містять розбіжності;

2. Наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем під час подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару було надано Відповідачу разом із Листом Позивача №1210/16-02 від 12 жовтня 2016 року фотокопії Листа Dawood Exports (Pvt) Ltd. (постачальника товару) за вих. №140UTUA-637 від 11 жовтня 2016 року з перекладом, в якому чітко виробником товару стверджується, що словосполучення «Gold home collection» не є зареєстрованою торговельною маркою (копії цих документів містяться в матеріалах Адміністративної справи №810/3427/16).

Окрім цього, позивач отримав Листа Організації з питань інтелектуальної власності Уряду Пакистану за вих. №TM-Search/178064/2016 від 23 листопада 2016 року та доданих до нього Результатів пошуку торговельної марки, а також Листа Dawood Exports (Pvt) Ltd. (постачальника товару) за вих. №140UTUA-39 від 31 січня 2017 року, які чітко підтверджують, що ані напис «Gold», ані «Gold home collection» не є зареєстрованими торговельними марками (на чому наголошує Відповідач) (див. додатки 1-2 до цього Заперечення).

Таким чином, висновки відповідача про наявність торговельної марки на товарі базуються виключно на його припущеннях і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також спростовуються наданими доказами Позивача.

Щодо посилання митниці на те, що подані декларантом документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зазначені вище посилання відповідача зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та вказати документи, надання яких можуть усунути сумніви у їх достовірності.

Наявних доказів та підтверджень відповідачем не надано.

У зв'язку з зазначеним вище колегія суддів приходить до висновку, що зазначені митницею підстави для витребування додаткових документів та причини коригування митної вартості є необґрунтованими, у зв'язку з чим позов є обгрутованим та підлягає задоволенню.

А також, колегія суддів звертає увагу, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові, та які документі необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи надані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Окрім зазначеного вище, встановлено, що підставою для витребування додаткових документів та прийняття оспорюваного рішення стала наявність декларацій щодо якогось товару із позначкою «Gold home collections» та припущенням митного органу щодо подібності товару позивача товару, який ввозився на Україну за іншими деклараціями.

Також встановлено, що не існує такої міжнародно зареєстрованої торгової марки як "«Gold home collections», а відтак є надуманим і висновок митного органу щодо непідтвердження всіх відомостей числових значень складової митної вартості товару, оскільки не зазначено, які саме відомості числових значень складової митності товару- тканина полікотон (р/с) змішана, з вмістом штапельних волокон поліефіру 52% та бавовни 48%, полотняного переплетення, вибивна, з поверхневою щільністю 120+-5г/м2, сток, країна виробництва: РК, виробник: «DAWOOD EXPORTS (PVL) LTD», РК за ціною 3,50 доларів США за 1 кг, не підтверджені поданими документами та, чому з поданих декларантом документів, такі відомості неможливо встановити.

Щодо посилання відповідача на те, що до складу митної вартості товару позивач повинен був включити вартість транспортування товару та його вивантаження в порту м. Іллічівськ, Україна, так як поставка товару здійснювалася на умовах CFR, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до умов поставки CFR за Офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів МТП в редакції 2000 року (Incotems 2000): «…Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідний для доставки в названий порт призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також інші додаткові витрати, які виникають після відгрузки товару, переходять від продавця до покупця…».

Пунктом 6 частини 10 статті 58 Митного кодексу України (надалі - «МК України») при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактичні сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Таким чином, хибним є твердження відповідача, що позивач повинен був включити до митної вартості товару вартість фрахту, адже за умовами поставки CFR саме постачальник товару був зобов'язаний сплатити за фрахт, а відтак його вартість уже включена у вартість товару.

Водночас, хибним є й твердження відповідача, що позивач повинен був включити витрати по вивантаженню товару в порту м. Іллічівськ, Україна, адже такі витрати вже понесені на митній території України (позивач сплатив податок на додану вартість на вартість наданих відповідних послуг із вивантаження товару), а тому вони не повинні, на думку позивача, включатися до митної вартості товару.

Відповідно до пункту 6 частини десятої статті 58 МК України включення витрат на вивантаження товару до місця ввезення на митну території України (по шляху його транспортування), а не безпосередньо в порту призначений який знаходиться на митній території України.

Щодо процедури консультації, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 57 МК Українг застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультації орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умові додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як свідчать матеріали справи відповідач надіслав позивачу повідомленні про застосування третього методу визначення митної вартості товару 17 жовтня 2016 року о 16 год. 56 хв. і в цей же день прийняв оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товари №125000013/2016/000163/2 від 17 жовтня 2016 року (надалі - «рішення»), тим самим грубо порушивши приписи частини четвертої статті 57 МК України та право позивача надати наявну в нього інформацію для вибсг; другорядного методу визначення митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача на підставу прийняття рішення так як позивачем надано експертний висновок, у якому не зробленого жодного розрахунку, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на корисз продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунок про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінювання товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач при витребовуванні документів, у т.ч. експертного висновку, жодним чином не окреслив що саме має бути вказано в цьому висновку, а також яким чином (за якою методикою) експерт має аргументувати зроблені висновки.

Що ж стосується копії митної декларації країни відправлення, то позивач у своєму листі №0710/16-02 від 07 жовтня 2016 року повідомив відповідачу, що в нього відсутня копія митної декларації країни відправлення, так як постачальник товару не надав її позивачу.

Так як за приписами частини третьої статті 53 МК України подання цього документу вимагається лише при його наявності в позивача, то подібний аргумент не може слугувати підставною для визнання законним рішення.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець не відносить ані експертний висновок, ані копію митної декларації країни відправлення до документів, що підтверджують митну вартість товару (перелік таких документів закріплений у частині другій статті 53 МК України). Експертний висновок і копія митної декларації країни відправлення носять виключно інформативний характер для спростування або підтвердження обґрунтованого сумніву відповідача в заявленому рівні митної вартості товару.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, щодо обґрунтованості заявлених вимог про визнання протиправним та скасування рішення №125000013/2016//000163/2 від 17.10.2016 р. щодо коригування митної вартості товару.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 березня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.