Справа № 372/3132/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/3132/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Зінченко О.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просила: визнати відмову відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2, пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 09.11.2016 № 125/К-04 - протиправною; зобов'язати відповідача включити ОСОБА_2 період навчання по професії апаратчика мікробіологічного виробництва у Світлоярському ТУ-29 Волгоградської області з 01.09.1983 по 26.02.1985 та період роботи з 01.03.1985 по 31.01.1995 апаратчиком ферментації препаратів біосинтезу цеху ферментації лізину з повним робочим днем Трипільського біохімічного заводу, що передбачено Списком №2 розділу XXIII, підрозділу 3, пункту 531, що в сукупності складає становить 11 років 4 місяці 26 днів до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, відповідно до частини 2 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 2 пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 27.10.2016 та виплатити недоотриману суму пенсії; судові витрати згідно квитанції покласти на відповідача.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 27.10.2016 звернулася до Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пенсійний орган відмовив позивачеві у призначенні такої пенсії, про що повідомив листом від 09.11.2016 № 125/К-04. Таке рішення мотивовано тим, що пільговий стаж позивача складає 6 років 11 місяці 21 день, тобто є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому відповідач вказав, що стаж роботи позивача з 21.08.1992 по 31.01.1995 не може бути зарахований до пільгового з огляду на непідтвердженість атестації робочого місця позивача.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що в наданих позивачем до відповідача документах відсутнє підтвердження проведення атестації робочого місця на якому працював позивач після 21 серпня 1992 року. З огляду на відсутність необхідного пільгового стажу місцевий суд визнав оскаржуване рішення відповідача правомірним, а позовні вимоги не доведеними у встановленому законодавством порядку.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ч. 4 ст. 13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

При цьому, згідно зі ст. 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як випливає з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_2 у період з 01.09.1983 по 26.02.1985 навчалася у Світлоярському ТУ-29 за професією «апаратник мікробіологічних виробництв (з умінням виконувати роботу лаборанта хімічного аналізу)», у період з 01.03.1985 по 31.01.1995 працювала повний робочий день в технологічному процесі виробництва за професією апаратник ферментації препаратів біосинтезу цеху ферментації лізину.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи документами: копією трудової книжки, копією диплома, копією довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яку видано ВАТ «Стиолбіотех» від 31.08.2015 № 02-09/15/08-31-04-Б, а також копіями первинних документів, на підставі яких було видано названу довідку - форми Т-2, наказів, розрахунково-платіжних відомостей, про заробітну плату, штатних розписів.

В період роботи позивача діяли Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173; Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, які дають право на державну пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 та Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Згідно із цими списками, посада, яку обіймала позивач - апаратника у хіміко-фармацевтичному виробництві віднесена до Списку №2.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідач визнає наявність у позивача пільгового стажу за списком № 2 у період її роботи з 01.03.1985 до 21.08.1992, який становить 6 років 11 місяці 21 день.

Водночас, управління не зараховує до пільгового стажу період роботи позивача з 21.08.1992 до 31.01.1995 у зв'язку із не підтвердженням атестації робочого місця позивача.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі за текстом - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року

Відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі за текстом - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничою середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

У свою чергу, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, 25 листопада 2014 року №21-519а14, 17 березня 2015 року №21-585а14, від 2 червня 2015 року №21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі №2-а/679/187/2014.

Позивач вказує на те, що атестація на підприємстві, де працювала позивач була проведена відповідно до наказу від 15.06.1995 № 82, додатком № 1 до якого затверджено «Перелік професій та посад працівників Трипільського біохімзаводу з шкідливими та важкими умовами праці, виявлених в результаті атестації робочих місць, праця на яких дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах» (а.с. 55).

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що посада позивача - апаратник ферментації препаратів біосинтезу у названому Переліку відсутня, тобто посаду позивача атестовано не було.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача необхідних правових підстав для зарахування стажу роботи позивача апаратником ферментації препаратів біосинтезу цеху ферментації лізину у період з 21.08.1992 до 31.01.1995 до пільгового стажу.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що в силу вимог першої частини статті 244-2 КАС, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. пенсійний орган, як суб'єкт владних повноважень.

Отже, висновок Верховного Суду України про те, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, є обов'язковим для відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

Водночас апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача щодо можливості зарахування періоду навчання ОСОБА_2 з 01.09.1983 по 26.02.1985 у Світлоярському ТУ-29 за професією «апаратник мікробіологічних виробництв».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом підпункту «з» частини 1 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 03 серпня 1972 року № 590, період навчання в ПТУ прирівнюються до роботи, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або в пільгових розмірах.

Так само, на час звернення позивача до управління, відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача, необхідні умови для зарахування періоду її навчання до пільгового стажу роботи - дотримані.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтувань та мотивів відмови у включенні названого періоду навчання позивача до її пільгового стажу.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правовових підстав для задоволення вимог позивача у частині вимог про зобов'язання Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області включити ОСОБА_2 період навчання по професії апаратника мікробіологічного виробництва у Світлоярському ТУ-29 Волгоградської області з 01.09.1983 по 26.02.1985 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Суд першої інстанції цих обставин не дослідив, прийнявши рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині за неповного з'ясування обставин, у зв'язку із чим постанова суду у цій частині підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів відзначає, що навіть з урахуванням вказаного періоду, у позивача відсутній достатній стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці (для жінок - 10 років), для призначення їй пенсії у порядку та на умовах п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З приводу доводів представника позивача про те, що позивач має право на призначення їй пенсії після досягнення 51-річного віку, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з другим абзацом цього пункту до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.

Отже, наведена норма щодо можливості призначення пенсії після досягнення 51-річного віку застосовується за наявності визначених у вказаному пункті умов - при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, за змістом четвертого абзацу цього ж пункту працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

За правилами ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції на час звернення позивача до пенсійного органу) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

За змістом наведених правових норм, у разі відсутності передбаченого п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пільгового трудового стажу (10 років для жінок), але наявності не менше половини такого стажу (не менше 5 років), а також наявності передбаченого загального стажу роботи (25 років для жінок), пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку - 60 років, - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Як встановлено під час вирішення спору, у позивача, навіть з урахуванням періоду навчання в ПТУ, відсутній необхідний пільговий стаж у 10 років, водночас, наявний у неї пільговий стаж перевищує 5 років, а тому пенсія їй може бути призначена зі зниженням пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (чинного у редакції на час звернення позивача) - 60 років, - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи, тобто не раніше ніж у 56 років за умови підтвердження пільгового стажу 8 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до пенсійного органу 27.10.2016, після досягненні нею 51-річного віку.

За наведених обставин та нормативного регулювання колегія суддів вважає, що на момент звернення, у відповідача були відсутні визначені законом правові підстави для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому рішення про відмову у призначенні такої пенсії є правомірним, а висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині - законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області включити ОСОБА_2 період навчання по професії апаратника мікробіологічного виробництва у Світлоярському ТУ-29 Волгоградської області з 01.09.1983 по 26.02.1985 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова - скасуванню у цій частині. В решті рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання Обухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області включити ОСОБА_2 період навчання по професії апаратника мікробіологічного виробництва у Світлоярському ТУ-29 Волгоградської області з 01.09.1983 по 26.02.1985 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 у цій частині задовольнити.

Зобов'язати Обухівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області включити ОСОБА_2 період навчання за професією апаратника мікробіологічного виробництва у Світлоярському ТУ-29 Волгоградської області з 01.09.1983 по 26.02.1985 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В іншій частині постанову Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 23.03.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.