Справа № 806/2290/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"21" березня 2017 р. Справа № 806/2290/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Котік Т.С.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України за участі третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не надіслання повідомлення до Пенсійного фонду України про підстави перерахунку його пенсії, зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України надіслати до Пенсійного фонду України інформацію про наявність підстав для перерахунку його пенсії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 позов задоволено, визнано протиправну бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неповідомлення Пенсійного фонду України про підстави перерахунку пенсії позивачу. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України надіслати до Пенсійного фонду України інформацію про зміни в грошовому утриманні позивача для здійснення перерахунку пенсії

Вирішено питання про відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі, зокрема вказує, що до компетенції МВС належить виключно повідомлення про підстави перерахунку пенсії для певної категорії військовослужбовців (співробітників), а не щодо конкретної особи; вказує, що перерахунок пенсії здійснюється виключно на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, які надаються державним органом, з якого особа звільнена зі служби, а не згідно інших документів, наданих будь-яким іншим органом; також вказує, що встановлення вперше розмірів грошового забезпечення для працівників Національної поліції України не породжує підстав для перерахунку пенсії колишнім працівникам міліції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому пенсія призначена відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 pоку №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про повідомлення інформації про зміну грошового забезпечення, зумовлену постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015.

Листом від 14.09.2016 № 15/2-З-1480 відповідач відмовив позивачу в направленні такої інформації. Формулюючи мотивацію відмови, відповідач зазначив, що не можна розглядати постанову Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015, як акт, яким було змінено розміри і види грошового забезпечення поліцейських, оскільки цим нормативно-правовим актом розмір і види грошового забезпечення поліцейських було встановлено вперше, а до цього такої категорії працюючих не існувало.

Не погодившись із позицією відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не надіслання до Пенсійного фонду України інформації про зміни у грошовому утриманні осіб, пенсія яким призначена відповідно до вимог Закону N 2262-XII, яка б слугувала підставою для здійснення перерахунку пенсії та зобов'язання надіслати таку інформацію про зміни у такому грошовому утриманні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Частиною 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII ( далі - Закон № 2262-XII) визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону.

Відтак, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

За правилами п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 (надалі - Порядок N 45), перерахунок раніше призначених згідно із Законом N 2262-XII пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" внесено зміни та підвищено грошове забезпечення поліцейських.

Відповідно до абзацу другого розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (згідно із Законом України від 23.12.2015 р. N900-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюються також в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на 01.01.2016 року грошове забезпечення поліцейських є відмінним і значно більшим від грошового забезпечення, розмір якого враховувався при визначенні пенсії позивачу, і що розмір такого грошового забезпечення зумовлений саме постановою Кабінету Міністрів України N 988 від 11 листопада 2015 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи представників відповідача і третьої особи про те, що Закон України від 23.12.2015 р. N900-VIII набув чинності після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988, а тому не має зворотної дії в часі є безпідставними. Представниками відповідача та третьої особи трактування поняття "зворотна дія нормативно-правового акта у часі" є помилковим та довільним.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Отже, на день набрання чинності Законом N900-VIII постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 діяла і є чинною на день розгляду справи по суті, так як вказана постанова не вичерпала свою дію.

При цьому суд враховує, що Конституційний Суд України в Рішенні від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 ) у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

За приписами п.2. Порядку N45 вказане рішення Кабінету Міністрів України зобов'язувало відповідача повідомити у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій вказаній категорії військовослужбовців.

Аналогічно в п.24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. N 3-1, передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з того, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не надіслання до Пенсійного фонду України інформації про зміни у грошовому утриманні осіб, пенсія яким призначена відповідно до вимог Закону N 2262-XII, яка б слугувала підставою для здійснення перерахунку пенсії позивачу, та зобов'язання надіслати таку інформацію про зміни у такому грошовому утриманні.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що справу розглянуто з порушенням предметної підсудності є помилковими. Виходячи зі змісту позовних вимог та предмету спору, судом не розглядався судовий спір з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, оскільки відповідач не є тим органом, що вчиняє дії з приводу обчислення, призначення та перерахунку пенсійних виплат.

Також, є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що судове рішення підлягає скасуванню з підстав не залучення до участі в справі Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Однак, апеляційна скарга не містить доводів про те, яким чином рішення у справі може вплинути на права, інтереси та обов'язки Пенсійного фонду України.

Згідно із ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Т.С. Котік

Б.С. Моніч