Справа № 804/7549/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 р. Справа № 804/7549/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Музика Я.І. за участю: представника позивача - Кисельова А.В. представника відповідача - Зінкевич О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісервіс ТД» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року було проведено незаконно, вкладені в Акті перевірки висновки не відповідають дійсним обставинам справи, зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, а отже прийняте на підставі акту перевірки спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Позивач вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що під час проведення камеральної перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення податковий орган діяв на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством, за таких обставин просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ТОВ «Полісервіс ТД» перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ДФС у Дніпропетровській області.
З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Бабушкінському районі проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за березень 2015 року.
За результатами перевірки складено акт №2552/151/39220604 від 20.05.2015р. та встановлено завишення суми податкового кредиту в розмірі 99 787 грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті і та пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Отже, із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливає на його права та обов'язки.
У відповідності до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
Таким чином, результатом реалізації повноважень податкового органу є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків, як наслідок, правомірність визначення ним грошових зобов'язань, зокрема, правова природа визначення понять "грошове зобов'язання платника податків" та "штраф" входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами такої перевірки.
Так суд критично ставиться до тверджень позивача, щодо протиправності проведення камеральної перевірки з огляду на наступне:
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої передбачено, ш,о камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що наведені норми не визначають жодних граничних часових теж проведення камеральних перевірок податкової звітності.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Разом з тим названий пункт є складовою статті, включеної до Розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України, у зв'язку з чим визначає саме порядок визначення суми податку на додану вартість, ш,о підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, а не граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.
За таких обставин камеральна перевірка була проведена законно та в межах законодавства.
Судом встановлено, що позивачем в грудні 2014 року здійснено поставку товару ПП «Сугой» у зв'язку з чим позивачем виписано податкову накладну від 18.12.2014р. №3 на загальну суму 667 214,4 грн., в тому числі ПДВ 111 202,4 грн.
В березні 2015 року ПП «Сугой» здійснено повернення товару позивачу на суму 99 787, 44 грн. в результаті чого останнім здійснено коригування суми податкових зобов'язань та складено розрахунок від 19.03.2015 №33 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 18.12.2014р. №3. В результаті коригування, позивачем зменшено податкові зобов'язання на суму 99 787 грн. та відповідно збільшено податковий кредит на вказану суму.
Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК України), в редакції, що діяла станом на грудень 2014р., з 1 січня 2012 року реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень.
Крім того, відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.
В порушення вказаних норм позивачем не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 18.12.2014 р. №3 на загальну суму 667 214,4 грн., в тому числі ПДВ 111 202,4 гри.
Про порушення (недобросовісність) податкової дисциплін (поведінки) позивача свідчить також той факт, що контрагентом позивача - ПП «Сугой» з метою збереження права на формування податкового кредиту у зв'язку з не реєстрацією позивачем податкової накладної в ЄРПН, було подано додаток 8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в ЄРПН)» та відображено податковий кредит в додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014р.
Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 70 КАСУ).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (стаття 71 КАСУ).
Позивачем не надано жодного доказу, що підтверджував би факт відключення від програмного забезпечення, не вказано період та причину відключення, що має принципово суттєве значення в даному випадку.
Крім того, позивачем не доведено, що саме факт відключення став причиною не реєстрації в ЄРПН податкової накладної. До того ж позивачем не вказано, які саме заходи ним було вчинено з метою відновлення відключеного програмного забезпечення.
Суд звертає увагу, що платник податку не обмежений в часі щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Проте, в судовому засіданні було встановлено, що станом на момент розгляду справи, податкова накладна не зареєстрована позивачем в ЄРПН. Порядок коригування податкових зобов'язань визначений статтею 192 ПК України.
За таких обставин суд критично ставиться до доводів позивача про неможливість реєстрації податкової накладної в ЄРПН у зв'язку з відключенням від програмного забезпечення.
Так, пунктом 192.1 зазначеної статті передбачено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Крім того, згідно пункту 192.1.1 «а» статті 192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку.
Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній /розрахунку коригування.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджено постановою КМУ від 29.12.2010р. №1246 (далі - Порядок).
Так, пунктом 9 Порядку передбачено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується.
Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку, що з 1 лютого 2015 року податкові накладні та розрахунки коригування до них підлягають обов'язковій реєстрації в ЄРПН незалежно від суми ПДВ.
Проте, позивачем в порушення зазначених норм зменшено суму податкових зобов'язань на підставі не зареєстрованого в ЄПРН розрахунку коригування до податкової накладної, яка також не зареєстрована в ЄРПН.
Тобто, відповідно до вимог податкового законодавства, зменшенню податкових зобов'язань позивача повинні передувати реєстрація в ЄРПН як податкової накладної так і розрахунку коригування до даної податкової накладної.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісервіс ТД» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 05 березня 2017 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 05.03.2017 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар