Справа № П/811/204/17
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 березня 2017 року справа № П/811/204/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2;

третьої особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі

за позовомОлександрійської міської ради
до третя особаДержавного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Айсберг»
проскасування рішення від 30.12.2016 року №33302705, -

В С Т А Н О В И В:

Олександрійська міська рада звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Айсберг», в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 від 30.12.2016 року, індексний номер: 33302705 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2016 року по справі №912/1005/13.

Відповідачем та представниками третьої особи подано заперечення на позовну заяву.

При цьому, представник третьої особи в судовому засіданні 17 березня 2017 року заявив клопотання про закриття провадження у справі у звязку з неможливістю розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував щодо закриття провадження та зазначив, що даний спір підвідомчий адміністративним судам, оскільки за субєктним складом спір існує між двома субєктами владних повноважень під час здійснення управлінських функцій.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості поданому клопотанню, відповідним доводам позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2001 року між Олександрійською міської радою (Орендодавець) та ТОВ "Айсберг" (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого на підставі рішення міської ради № 436 від 14.12.2000 р. Олександрійська міська рада передала, а ТОВ "Айсберг" набув право на оренду земельної ділянки площею 2 685,0 кв.м., яка знаходиться по вул. Червоного Козацтва, строком на пять років, починаючи з дати реєстрації договору.

10.09.2010 р. Олександрійською міською радою прийнято рішення № 1573 "Про поновлення дії договорів оренди земельних ділянок".

09.08.2013 року Олександрійською міською радою прийнято рішення №1130 "Про вилучення земельної ділянки під ринком "Айсберг" до земель запасу".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2013 по справі №912/1302/13 скасовано пункт 2 рішення Олександрійської міської ради №1130 від 09.08.2013, яким скасовано пункт 29 рішення Олександрійської міської ради від 10.09.2010 №1573 "Про поновлення дії договорів оренди земельних ділянок".

23.01.15 р. Олександрійською міською радою прийнято рішення №1578 "Про скасування рішень міської ради", у відповідності до якого, міська рада вирішила :

1) скасувати пункт 9 рішення міської ради від 14.12.00 № 436 "Про розгляд клопотань підприємств, організацій, установ, приватних підприємців міста та внесення змін в рішення міської ради";

2) скасувати пункт 29 рішення міської ради від 10.09.10 р. № 1573 "Про поновлення дії договорів оренди земельних ділянок";

3) доручено управлінню приватизації, оренди майна та землі міської ради звернутися до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.02.01 р. та заявити в судовому засіданні при розгляді справи № 912/1005/13 (про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним) позицію Олександрійської міської ради щодо повернення земельної ділянки загальною площею 2 685 кв.м. по вул. Червоного Козацтва з орендного користування ТОВ "Айсберг" та віднесення її до земель запасу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2015 р. по справі №912/2225/15, скасовано пункти 1 та 2 Олександрійської міської ради від 23.01.2015 №1578, яким вирішено: скасувати пункт 9 рішення міської ради від 14.12.2000 №436 "Про розгляд клопотань підприємств, організацій, установ , приватних підприємств міста та внесення змін в рішення міської ради", скасовано пункт 29 рішення міської ради від 10.09.2010 №1573 "Про поновлення дії договорів оренди земельних ділянок".

Крім того, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2016 р. по справі № 912/1005/13, позов ТОВ "Айсберг" до Олександрійської міської ради задоволено частково. Скасовано пункт 2 рішення Олександрійської міської ради № 992 від 12.04.2013 р. та визнано вважати договір оренди земельної ділянки площею 2685,00 м.кв, яка знаходиться по вул. Червоного Козацтва в м. Олександрії (кадастровий номер :10:437:0027) укладеним між Олександрійською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Айсберг" з 18.02.2011 року на істотних умовах договору оренди земельної ділянки від 17.11.2010р. строком на пять років.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2016 року державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2016 р., прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 2685,00 кв.м. (кадастровий номер :10:437:0027) по вул. Червоного Козацтва, м. Олександрія, Кіровоградська область.

Згідно вказаного рішення договір оренди земельної ділянки укладено на пять років починаючи з дати реєстрації, з правом пролонгації.

В судовому засіданні представник позивача стверджував, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2016 р. не є та не може бути підставою у ТОВ "Айсберг" виникнення права оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до зазначеного рішення визнано, що договір оренди земельної ділянки між ТОВ "Айсберг" до Олександрійської міської ради є укладеним з 18.11.2011 року строком на пять років. Таким чином, свою дію договір припинив 18.02.2016 року, у звязку із закінченням строку на який його було укладено.

Представники третьої особи в судовому засіданні зазначили, що у ТОВ "Айсберг" існує підстава права оренди, оскільки відповідно до прикінцевих положень договору оренди земельної ділянки від 17.11.2010р. який судом визнаний укладеним встановлено, що договір набирає чинності після державної реєстрації.

Відповідач в свою чергу вказував, що відповідно до норм цивільного законодавства та пленуму Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі №6-2777цс16 набрання договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

З огляду на встановлені обставини суд зазначає, що між сторонами фактично існує спір щодо права оренди на земельну ділянку, а тому захист порушеного права має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Згідно Постанови пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 (в редакції постанови пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. № 2) за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. № 10-рп/2010 положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

На підставі ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, з огляду на п.7 ч.1 ст.3 КАС України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 ( в редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 р. № 6) господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Реалізуючі відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких орган місцевого самоврядування реалізує повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

При цьому, відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок грунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Аналізуючи Рішення Конституційного Суду України, постанови пленуму Верховного Суду України, Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку, що земельні спори в залежності від субєктного складу в яких держава в особі своїх органів виступає як власник землі підлягають розгляду в господарському судочинстві, а спори з приводу управлінських функцій держави в сфері земельних правовідносин підлягають розгляду в адміністративному судочинстві.

З огляду на викладене вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Разом з тим, у разі прийняття субєктом владних повноважень ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття особою права на спірну земельну ділянку має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка в силу ч.1 ст.2442 КАС України є обовязковою для всіх судів України (постанови від 17.02.2015 р. у справі №21-551а14, від 24.02.2015 р. у справі №21-34а15).

Разом з тим досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що за змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу Олександрійська міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Так, у відносинах, які склалися між сторонами, позивач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, фактично стосується суб'єктивного цивільного права щодо користування земельною ділянкою, рішення щодо якого прийнято державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2

Суд зазначає, що у зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення державного реєстратора ОСОБА_2 виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача - Олександрійська міська рада, як власника та третьої особи у справі ТОВ "Айсберг", як орендаря.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає суду підстави вважати, що оскарженим реєстраційним діям передує наявність невирішеного спору між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право користування на конкретну земельну ділянку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви NN 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява N 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <...> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, яка в силу ч.1 ст.2442 КАС України є обовязковою для всіх судів України (постанови від 24.01.2017 р. у справі №21-1559а16).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб'єктами, суд дійшов висновку спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому відповідно провадження у справі слід закрити.

Суд розяснює позивачу, що він має право на звернення за захистом порушеного права у порядку господарського судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч.2 ст.2, п.7 ч.1 ст.3, п.1 ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Кіровоградський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі задовольнити.

2.Провадження у справі за позовом Олександрійської міської ради до Державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю Айсберг, про скасування рішення державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_6 від 30.12.2016 року, індексний номер: 33302705 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2016 року по справі №912/1005/13 - закрити.

3.Розяснити позивачу, що він має право на звернення за захистом порушеного права у порядку господарського судочинства.

4.Розяснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Р.В. Жук