Справа № 612/772/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р.Справа № 612/772/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.12.2016р. по справі № 612/772/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Берестівської сільської ради Близнюківського району Харківської області

про визнання незаконним та скасування рішення XLIУ сесії VI скликання Берестівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 18 червня 2015 року "Про затвердження ставок земельного податку на 2016 рік по Берестівській сільській раді та надання пільг по сплаті земельного податку" № 71/VI,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати незаконним та скасувати рішення ХLIУ сесії VI скликання Берестівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 18 червня 2015 року "Про затвердження ставок земельного податку на 2016 рік по Берестівській сільській раді та надання пільг по сплаті земельного податку" №71/VI" (надалі - Рішення сесії).

Близнюківський районний суд Харківської області постановою від 21.12.2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є громадянином України який зареєстрований в с. Берестове Близнюківського району Харківської області, що вбачається з його паспорта(а.с.8)

Він є платником земельного податку з фізичних осіб, який йому нараховано Лозівською ОДПІ ГУ ДФС за 2016 рік (податкове повідомлення-рішення № 91134-1302 від 13.09.2016 року)(а.с.25).

Позивач є суб'єктом, до якого застосовано рішення ХLIУ сесії VI скликання Берестівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 18 червня 2015 року "Про затвердження ставок земельного податку на 2016 рік по Берестівській сільській раді та надання пільг по сплаті земельного податку" №71/VI"(а.с.60 ).

ОСОБА_1, вважаючи, що вказане рішення прийняте всупереч вимогам Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч.2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 24 частини 1 статті 26 цього Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного пункту рішення) сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У відповідності до п. 8.3. ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

В пункті 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набув чинності 01.01.2015 року, зазначено: рекомендувати органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сільська рада, приймаючи спірне рішення, обґрунтовано не застосовувала процедури прийняття регуляторного акту, передбачені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки він щодо спірних правовідносин у 2015 році не застосовувався.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що спірним рішенням, сесія вирішила декілька питань, зокрема встановлено ставки земельного податку окремо в межах населених пунктів за землі сільськогосподарського призначення, на сільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, землі під господарськими будівлями і дворами), на землі технічної інфраструктури (в тому числі землі енергетики), інші земельні ділянки за межами населених пунктів. Крім того в п. 2 визначено органи, підприємства установи і організації які звільняються від сплати земельного податку. В п. 3 встановлено термін сплати земельного податку.

Проте, позивач жодним чином не обґрунтував наявності порушення його прав та інтересів зазначеними пунктами рішення та не надав будь-яких доказів щодо можливості застосування зазначених приписів до нього особисто.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про протиправну відмову суду першої інстанції у прийнятті заяви про визнання позову сільського голови як представника Берестівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 вищевказаного Закону рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначенні положеннями статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Згідно з ч. 7 ст. 56 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 КАС України представник, який бере участь в адміністративному процесі на основі договору, має право повністю або частково відмовитися від адміністративного позову, визнати адміністративний позов, змінити адміністративний позов, досягнути примирення, передати повноваження представника іншій особі (передоручення), оскаржити судове рішення, якщо право на вчинення кожної із цих дій спеціально обумовлене у виданій йому довіреності.

Аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку про те, що голова сільської ради не є законним представником відповідної ради, а отже не наділений повноваженнями на визнання позову без довіреності, оформленої у відповідності до приписів Закону, яка дає право на вчинення вищезазначених дій.

З матеріалів справи вбачається, що сільський голова був допущений судом першої інстанції в якості представника сільської ради, проте довіреність, яка б давала право на таке представництво, в матеріалах справи відсутня, а отже суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив заяву про визнання позову Берестівського сільського голови, як Берестівської сільської ради.

Таким чином, постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.12.2016р. по справі № 612/772/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2017 р.