Справа № 826/10215/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 березня 2017 року 10:43 № 826/10215/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Шевчишин О.І., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправними дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Задорожко Костянтин Вікторович

від третьої особи: Пересада Богдан Олександрович

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06.03.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві (надалі - Відповідач), третя особа - Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс", в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства (нині - Держгеокадастру) у місті Києві щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацій земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею" 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що дії Головного управління Держземагенства (нині - Держгеокадастру) у місті Києві щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 є протиправними, оскільки порушують норми цивільного та земельного законодавства, суперечать принципу непорушності права власності Позивача на об'єкти нерухомого майна, а тому Позивач вважає за необхідним захистити свої права шляхом скасування в Державному земельному кадастрі та Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що відомості до земельного кадастру внесено правомірно та в рамках наданих повноважень.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, щодо задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Позивачу належить на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 742кв.м. по АДРЕСА_1, що підтверджується Договорами купівлі - продажу від 07.10.2013р. №1275, 1278.

Позивач 01.06.2016 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві з заявою про скасування в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацій земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею" 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Головним управління Держгеокадастру у м. Києві Листом від 10.06.2016 р. №31-26-7777,21-8017/2-16 повідомлено Позивача про відмову в скасуванні запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Позивач вважає дії Головного управління Держгеокадастру у м. Києві протиправними та такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства (нині - Держгеокадастру) у місті Києві щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що між Позивачем, з однієї сторони та ТОВ «Деметра Плюс», з іншої сторони укладено договір від 05.08.2014 р. № 0801, на виконання робіт із землеустрою, землевпорядна організація виконала комплекс робіт з проектування відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Договір № 0801).

Позивач зазначає, що у процесі виконання зазначених робіт по Договору № 0801 йому стало відомо, що комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на суміжній території.

Головним управлінням Держземагенства у місті Києві було внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових- транспортних послуг та допоміжних операцій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами відповідно до ч.1 ст.9 Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною п'ятою статті 5 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до змісту ст.9 Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Частиною 1 ст. 11 цього ж Закону встановлено, що відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Статтею 15 Закону встановлено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 були внесені на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за замовленням комунального підприємства «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Позивач зазначає, що відомості кадастровий номер земельної ділянки були внесені вже після набуття Позивачем права власності на нерухоме майно, яке розташовано саме на спірній земельній ділянці.

Суд звертає увагу, що Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) паркувальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 використовує на підставі рішення Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011р. "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві".

Київською міською радою 18.04.2013р. прийнято рішення №214/9271 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури".

Відповідач зазначає, що в 2013 р. до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від ТОВ «Родіс Компані» надійшов на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2900 га в короткострокову оренду на 5 років комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1.

Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві було розглянуто, у відповідності до положень статті 186-1 Земельного кодексу України, зазначений проект землеустрою та надано висновок про погодження від 23.10.2013 р. № 4147 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що Позивачем було придбано нерухоме майно (будівлі) 07.10.2013р. згідно Договорів купівлі - продажу: №1275, 1278, в той час, як Київською міською радою 18.04.2013р. прийнято рішення №214/9271 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури", тобто третій особі було раніше надано дозвіл на розробку проектної документацію на земельну ділянку ніж Позивач придбав нерухоме майно.

В матеріалах справи міститься Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2015 року по справі №826/6115/15, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним рішення Київської міської ради від 18.04.2013р. №214/9271 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури"; скасування рішення Київської міської ради від 18.04.2013р. №214/9271 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури".

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивач зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 накладається на межі земельної ділянки, на яку Позивачем у відповідності до чинного законодавства було подано клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень, які перебувають у приватній власності Позивача.

Представником Відповідача надано суду скріншот земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка не накладається на межі земельної ділянки Позивача.

Під час розгляду справи Позивачем не надано Суду будь-яких доказів невідповідності інформації про земельну ділянку третьої особи, що міститься у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про правомірність дій Відповідача щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку НОМЕР_1, а тому, не вбачає підстав для задоволенню позивних вимог в даній частині.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацій земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею" 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2900 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправних дій Відповідача щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку НОМЕР_1.

Крім того, Суд звертає увагу, що зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві вчинити певні дії буде втручанням у дискреційні повноваження Відповідача, а тому, Судом проводитись не може, отже і в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук