Справа № 161/1393/17
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1393/17
Провадження № 2-а/161/432/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бубало Віктора Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бубало В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

Свій позов обґрунтовує тим, що 13.12.2016 року інспектором роти №4 УПП у м. Луцьку ДПП лейтенантом поліції Бубало В.В. було винесено постанову АР № 029818 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, він, керуючи автомобілем Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Володимирській в м. Луцьку в напрямку перехрестя вулиць Володимирська - Львівська - Володимирська - Глінки, де організований круговий рух, перед в'їздом на перехрестя з другорядної дороги, позначеної знаком 2.1 та виїзду з головної на другорядну дорогу, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б ПДР України. Зазначає, що Правил дорожнього руху України він не порушував, після заїзду на вказане перехрестя доріг з круговим рухом увімкнув правий світловий покажчик повороту, цим проінформувавши учасників руху про свій намір руху автомобіля по вул. Володимирській, тобто рух прямо. Однак, у дзеркалі заднього виду побачив червоний поблискуючий маячок, на що закінчив маневр шляхом з'їзду з перехрестя. Перед початком заїзду на перехрестя виконав вимоги п.п. 10.4 ПДР України. Вважає, що при в'їзді на перехрестя з круговим рухом, в даному випадку, не потрібно подавати лівий сигнал світлового покажчика, оскільки він не здійснював перестроювання, поворот або розворот і у нього, як у водія, можливо виключно єдиний варіант руху по перехресті з круговим рухом - згідно дорожньої розмітки та дорожніх знаків. Крім того, вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими, ст. 268 КУпАП та порушив вимоги процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Покликаючись на викладені обставини просив суд визнати дії інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бубало В.В. щодо складання постанови серії АР №029818 від 13.12.2016 року неправомірними та скасувати зазначену постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 13.12.2016 року інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Луцьку лейтенант поліції Бубало В.В. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 029818, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Відповідно до постанови керуючи транспортним засобом Фольксваген Пасат, номерний знак НОМЕР_1, 23.12.2016 року о 22 год. 30 хв. в м. Луцьку на перехресті вулиць Володимирська - Львівська - Червоного Хреста ОСОБА_1 перед в'їздом з другорядної дороги позначеної знаком 2.1 та виїзду з головної дороги на другорядну, не увімкнув покажчика руху відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2. Б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, зокрема, правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, санкція якої передбачає накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 9.2.б ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Зазначеною нормою передбачено, що сигнал світловим покажчиком повороту обов'язково повинен подаватися своєчасно та незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху. Починаючи рух від правого краю проїзної частини слід подати сигнал лівого повороту, а від лівого - відповідно правого. Сигнал лівого повороту подається також перед перестроюванням на ліву полосу, поворотом ліворуч, розворотом, початком обгону, а також перед зупинкою біля лівого краю проїзної частини. Сигнал правого повороту подається перед початком руху від лівого краю проїзної частини, поворотом чи перестроюванням праворуч, а також при завершенні виконання обгону.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що керуючи автомобілем, дійсно здійснював рух на перехресті з круговим рухом, перед цим при виїзді з другорядної на головну дорогу не подавав лівий сигнал світлового покажчика повороту, оскільки у нього, як у водія, можливо виключно єдиний варіант руху по перехресті з круговим рухом - згідно дорожньої розмітки та дорожніх знаків. При виїзді з перехрестя на другорядну дорогу увімкнув правий світловий покажчик повороту.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про правомірність своїх дій та розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Пояснення позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданою відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві, та повідомленні позивачем в судовому засіданні обставини щодо увімкнення правого світлового покажчика повороту при виїзді з перехрестя на другорядну дорогу. З наданої відеозйомки вбачається, що правий світловий покажчик повороту при виїзді з перехрестя на другорядну дорогу був увімкнений ОСОБА_1 після вимоги інспекторів про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно приписів ч. 3 ст. 254 і ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З урахуванням наведених норм права, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП не складається.

У п. 2.3 Рішення від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний Суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Тобто Конституційний Суд, вказуючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Проте після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення, до Кодексу України про адміністративні правопорушення було внесено зміни до ст. 258, внаслідок чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2016 р. № 1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п. 1 розділу IV Інструкції).

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

А відтак доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і доводи позивача про позбавлення його можливості заявляти клопотання та надавати відповідні докази.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та встановлена відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

На основі викладеного позовні вимоги слід залишити без задоволення.

На підставі ст.ст. 122 ч. 2, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 10 - 11, 70 - 71, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бубало Віктора Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2016 року серії АР №029818 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк