Справа № 806/688/17
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Житомир справа № 806/688/17

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", третя особа - Дочірнє підприємство "Умань-Агро", про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ружинського відділу Житомирської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру про державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3", про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2017 року за №75.

В обґрунтування позову зазначає, що дії з державної реєстрації договору оренди землі, проведені відповідачем, здійснювались за відсутності на те законних підстав та повноважень, а тому договір оренди землі, зареєстрований таким чином, є таким, що не пройшов державної реєстрації у порядку, встановленому законом, саме тому, на думку позивача, рішення про державну реєстрацію вказаного договору підлягає скасуванню як незаконне.

Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі. При цьому пояснила, що ОСОБА_2 отримала усну пропозицію від ПСП "Агрофірма "Світанок" щодо переукладення договору оренди земельної ділянки, яку вона отримала у спадок від ОСОБА_3, оскільки на даний час саме вказане підприємство використовує земельну ділянку (пай), яка належать позивачу. Однак рішення відповідача про реєстрацію договору оренди землі, який був укладений між ОСОБА_4 та ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_4", перешкоджає позивачу вільно користуватись отриманою у спадок земельною ділянкою, чим порушуються права позивача.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.18). 13.03.2017 року подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення (а.с.19).

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача та проаналізувавши досліджені по справі докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.11.2006 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3" (Орендар) був укладений договір оренди землі № 93 про оренду земельної ділянки загальною площею 3,5976 га, у тому числі рілля 3,0031 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0016, сіножаті 0,5945 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0090, строком на 20 років, який зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2007 року за №75 (а.с.13-14).

ОСОБА_2 успадкувала від свого батька ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 3,5976 га, у тому числі рілля 3,0031 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0016, сіножаті 0,5945 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0090, які належали останньому на праві приватної власності відповідно до Державних актів серії ЯБ №731007 та ЯБ №731659, із цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

Право власності ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НАТ №696082 від 06.04.2016 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НАТ №696083 від 06.04.2016 року (а.с.9-10), а також Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 27.01.2017 року (а.с.11-12).

З листа Відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області від 28.10.2016 року №С-17/0-22/6-16 позивач дізналась про існування договору оренди землі від 10.11.2006 року №93, укладеного між її батьком - ОСОБА_3 та ДП "Ілліч-Агро Умань" та про його реєстрацію у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2007 року за №75 (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Предметом переданого на вирішення суду спору є правомірність рішення відповідача про державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та ДП "ОСОБА_5 Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2007 року за №75.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.04.2016 року серії НАТ №696082 та НАТ №696083, ОСОБА_2 набула права власності на земельну ділянку загальною площею 3,5976 га., яка була предметом договору оренди землі від 10.11.2006 року №93, рішення про державну реєстрацію якого позивач оскаржує, у 2016 році, а оскаржувані дії/рішення відповідачем були вчинені/прийняті у 2007 році, у зв'язку із чим вказані дії/ рішення ніяким чином не може порушувати права, свободи та інтереси позивача.

Суд зазначає, що реєстрація договору оренди землі Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру ДЗК здійснювалася відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43.

Згідно указаного пункту, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Разом з тим, постановою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2010 року, винесеною по справі № К-8025/09, вказана норма була визнана протиправною та скасована. На виконання вказаної постанови було прийнято наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 03.06.2010 року № 433, яким виключено вказаний пункт Інструкції.

Отже суд дійшов висновку, що договір оренди землі, укладений між батьком позивача ОСОБА_3 та ДП "ОСОБА_5 Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_3", зареєстрований у 2007 році Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру ДЗК на законних підставах, за наявності відповідних на те повноважень та у порядку, встановленому законом.

Наведені обставини свідчать про те, що оспорюване рішення про державну реєстрацію договору оренди землі не суперечить положенням частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі частиною 2 статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди) визначає Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року №2073 (далі Порядок №2073).

Згідно пункту 11 Порядку №2073 державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Відповідно до пункту 13 Порядку №2073, після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком.

Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого права на користування земельною ділянкою, а позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки відсутнє порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 20 березня 2017 р.