Справа № 823/420/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року справа № 823/420/15

12 год. 07 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого - судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача 1 - Гарбар Л.М. (за посадою),

представника відповідача 2 - Корнієнко О.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області, УМВС України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та скасування актів,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України після скасування рішення першої та апеляційної інстанцій на новий розгляд надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області (далі - відповідач 1), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

визнати протиправними дії військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області щодо залишення без розгляду акту №2 форми Н-1* від 25.11.2011;

зобов'язати військово-лікарську комісію УМВС України в Черкаській області розглянути акт №2 форми Н-1* від 25.11.2011 та встановити причинний зв'язок захворювання, як травма одержана в результаті нещасного випадку, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю та взяття даного нещасного випадку на облік;

визнати протиправними дії УМВС України в Черкаській області щодо винесення актів від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*;

скасувати акти від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*.

Ухвалою від 09.03.2017 змінено процесуальний статус УМВС України в Черкаській області (далі - відповідач 2) з третьої особи на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач 1 вчиняє протиправні дії щодо неприйняття до розгляду акту №2 форми Н-1* від 25.11.2011 для встановлення причинного зв'язку захворювання як травма, одержана в результаті нещасного випадку, що сталась в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки у боротьбі зі злочинністю та взяття даного випадку на облік, акт № 2 форми Н-1* від 25.11.2011. Крім того зазначає, що винесені відповідачем 2 акти від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ* не відповідають вимогам чинного законодавства. У зв'язку з цим просив задовольнити позов.

Відповідач 1 надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ВЛК УМВС України в Черкаській області прийнято від ОСОБА_1 копію акта Н-1 № 2 від 25.11.2011, проте на запит у порядку контролю відповідності акта вимогам наказу МВС України від 06.02.2001 №85 УМВС України в Черкаській області надійшла відповідь та акти НТ* Н5*, які складені відносно ОСОБА_1 07.03.2014, а тому підстави для встановлення причинного зв'язку травми з виконанням службових обов'язків на основі копії акту Н-1 № 2 від 25.11.2011 відсутні і просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того представник відповідача 1 зазначив, що комісією УМВС України в Черкаській області закінчено розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 у травні - червні 2010 року та акт № 2 за формою Н-1 від 25.11.2011, скасований актом за формою Н-5* від 27.11.2014.

Відповідач 2 заперечував проти задоволення позову, зазначивши що травма колінного суглобу отримана позивачем 08.06.2010, проте всупереч вимогам законодавства він не повідомив керівництво про травму. Для розслідування нещасного випадку позивач звернувся лише у жовтні 2011 року. У зв'язку з цим, УМВС України в Черкаській області складені акти від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що з 29.08.2005 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

08.06.2010 у період проходження служби на посаді дільничного інспектора міліції Маньківського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області під час виїзду за викликом до с. Зелений Гай позивач в процесі застосування заходів фізичного впливу до правопорушника отримав травму правого колінного суглобу.

В листопаді 2011 року позивач звернувся з рапортом до керівництва Маньківського РВ УМВС щодо отримання ним травми під час проходження служби у 2010 році.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 19.07.2011 №450 міститься інформація про те, що "Захворювання, ТАК, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Комісією Маньківського РВ УМВС проведено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем та складено акти за формою Н-5* від 24.11.2011 та Н-1* № 2 від 25.11.2011.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 29 листопада 2011 року № 335 позивач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 "В" (через обмежений стан здоров'я) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У період з 23.01.2014 до 07.03.2014 комісією УМВС України в Черкаській області проведено розслідування випадків, які сталися у травні-червні 2010 року з позивачем, висновки якого зафіксовані у акті форми Н-5* та акті №2 форми НТ*, згідно з якими обставини отримання травми в травні-червні 2010 року ОСОБА_1 підпадають під вимоги абз.2 п. 3.11 Порядку №1346, унаслідок порушення позивачем службової дисципліни, порушення п. 3.1 Порядку, а саме - негайного повідомлення безпосереднього керівника робіт чи іншої посадової особи підрозділу по факту травмування, а тому комісія визнала, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Позивач 17.03.2014 звернувся до ВЛК УМВС в Черкаській області з направленням №81 на медичний огляд для встановлення причинного зв'язку захворювання на момент звільнення.

16.04.2014 відповідачем 1 винесена постанова №14 з приводу встановлення причинного зв'язку захворювань у колишнього співробітника органів внутрішніх справ ОСОБА_1, відповідно до якої травма, одержана в результаті нещасного випадку, не пов'язана з виконанням службових обов'язків; акт № 2 від 07.03.2014. Постанову по причинному зв'язку захворювань в свідоцтві про хворобу № 450 від 19.07.2011 ОСОБА_1 відмінено.

Позивач, не погоджуючись із фактом неприйняття до уваги акту № 2 форми Н-1* від 25.11.2011 при винесенні постанови № 14 від 16.04.2014, направив до Голови ВЛК УМВС України в Черкаській області заяву, в якій просив надати обґрунтовані причини даних дій.

Відповідач 1 18.11.2014 надав відповідь на заяву ОСОБА_1, в якій зазначено, що причинний зв'язок захворювань в постанові ВЛК УМВС України в Черкаській області від 16.04.2014 № 14 встановлено на основі листів ВМЗ УМВС України в Черкаській області та наданих ВЛК актів Н-5 та НТ № 2 від 07.03.2014 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався з позивачем з 08.06.2010.

У подальшому, 27.11.2014 відповідач 2 виніс акт форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем у травні-червні 2014 року, відповідно до п.2 Розділу 6 якого скасовано акти від 24.11.2011 форми Н-5*, від 25.11.2011 форми Н-1*, від 29.11.2011 форми Н-5*, від 29.11.2011 форми Н-1* №3, від 07.03.2014 форми Н-5*, від 07.03.2014 форми НТ* №2.

На підставі п.3 Розділу 6 цього акту отримані позивачем травми вважати такими, що стались у період проходження служби та не пов'язані з виконанням службових обов'язків, у зв'язку з чим, складено акт від 27.11.2014 форми НТ*.

Оцінюючи оскаржувані дії та акти в контексті позовних вимог, суд врахував, що питання, пов'язані з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, врегульовані Порядком, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (який діяв станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Порядок №1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку №1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Зазначене у приведеній нормі повідомлення тягне за собою виникнення передбачених пунктом 3.2 Порядку №1346 обов'язків у керівника потерпілого працівника, а в подальшому й у інших суб'єктів даних відноси, в тому числі лікувально-профілактичних закладів системи МВС, створеної комісії з розслідування нещасного випадку.

Пунктом 3.8 Порядку №1346 передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю;

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Відповідно до пунктів 3.9 - 3.11 Порядку №1346, за наслідками розслідування, комісія може визнати, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків; нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю; нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Пунктом 3.11 Порядку №1346 передбачено, зокрема, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Відповідно до пункту 3.19 Порядку №1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Окрім Порядку №1346 організацію діяльності військово-лікарської комісії в системі Міністерства внутрішніх справ у мирний та воєнний час в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах МВС України також визначає Положення, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85.

Основним завданням військово-лікарської комісії є проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема, визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби (пп. 1.3.5 п. 1.3 Положення).

Пунктами 2.5 - 2.7 цього Положення передбачено, що органи військово-лікарської експертизи свої постанови, висновки та інші рішення (далі - постанови) приймають колегіально, більшістю голосів.

При незгоді особи, яка пройшла медичний огляд, з рішенням ВЛК може бути проведено повторний медичний огляд у вищій за статусом ВЛК або додаткове обстеження і повторний медичний огляд у цій самій ВЛК.

Постанови позаштатної ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, контролюються, затверджуються, а за потреби переглядаються відповідною територіальною штатною ВЛК.

За рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Згідно пункту 2.12 Положення штатними ВЛК є: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК) МВС України, ВЛК Головного управління МВС України в Криму, м. Києві, Київській області, Управління МВС України в областях та м. Севастополі.

Штатні ВЛК належать до медичних установ спеціального призначення і при вирішенні завдань, поставлених перед ними, взаємодіють з органами військово-лікарської експертизи, установами й організаціями інших міністерств, іншими центральними органами виконавчої влади, відповідними медичними службами, лікувально-профілактичними установами, керівництвом МВС і внутрішніх військ.

Пунктом 2.13 Положення встановлено, що на штатні ВЛК органів внутрішніх справ покладається, зокрема, організація, керівництво і контроль за роботою підпорядкованих органів військово-лікарської експертизи та подання їм методичної і практичної допомоги; прийняття постанов, розгляд їх обґрунтованості, затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих військово-лікарських комісій (пп. пп. 2.13.1, 2.13.7).

Пунктом 2.20 Положення передбачено право ВЛК направляти запит, у разі потреби, для прийняття експертної постанови, особових і пенсійних справ, медичних документів, матеріалів службових перевірок, дізнань, а також характеристик, довідок з архіву, витягів з наказів, актів, протоколів та інших документів.

Таким чином, при визначенні причинного зв'язку захворювань, військово-лікарська комісія колегіально розглядає документи, що стосуються розслідування, в тому числі повинна враховувати документи, отримані на запит; рішення приймається шляхом голосування у формі постанови; зазначене рішення може бути переглянуто у порядку контролю штатною ВЛК, яка, зокрема, має право скасувати постанову підпорядкованої військово-лікарської комісії.

Враховуючи викладене, судом установлено, що військово-лікарською комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в межах своєї компетенції, на підставі направлення позивача на проведення медичного огляду від 17 березня 2014 року, було отримано та розглянуто документи, що стосуються нещасного випадку, внаслідок якого позивач отримав травму коліна у травні - червні 2010 року, в тому числі акт №2 форми Н-1* від 25 листопада 2011 року, дії щодо неприйняття якого оскаржує позивач.

Відповідно до акту розслідування від 07.03.2014 форми Н-5* та акт № 2 форми НТ*, обставини отримання травми в травні-червні 2010 року ОСОБА_1 підпадають під вимоги абз.2 п. 3.11 Порядку № 1346, внаслідок порушення позивачем службової дисципліни, порушення п. 3.1 Порядку, а саме: негайного повідомлення безпосереднього керівника робіт чи іншої посадової особи підрозділу по факту травмування, а тому комісія визнала, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

За наслідками чого, враховуючи, зокрема, акти розслідування від 07.03.2014 форми Н-5* та акт № 2 форми НТ*, прийнято постанову №14 від 16 квітня 2014 року, якою визнано, що травма позивача не пов'язана з виконанням службових обов'язків, а також скасовано попередню постанову з цього приводу, що прийнята підпорядкованою ВЛК.

Доказів щодо звернення позивача до військово-лікарської комісії для проведення повторного медичного огляду суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає протиправності в діях відповідача 1 щодо неприйняття акту №2 форми Н-1* від 25 листопада 2011 року, оскільки такий прийнятий та розглянутий останнім.

Окрім того, в матеріалах справи міститься копія акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався з позивачем у травні - червні 2010 року, складеного 27 листопада 2014 року за формою Н-5*, за висновками якого комісією факту отримання травми позивачем під час затримання правопорушника 08 червня 2010 року не встановлено. Зазначеним актом також скасовано усі попередні акти форм Н-5* та Н-1*, які приймались внаслідок розслідувань згаданих подій, як такі, що складені з порушенням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України. Зазначене стосується також акту, дії, щодо неприйняття якого оскаржує позивач.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття згаданого акту та зобов'язання останнього прийняти цей акт задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача 1 встановити причинний зв'язок захворювання - травми, одержаної в результаті нещасного випадку, що сталася в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю та взяття даного нещасного випадку на облік, колегія суддів зазначає, що встановлені обставини свідчать про те, що при прийнятті постанови №14 від 16 квітня 2014 року, якою визнано, що травма позивача не пов'язана з виконанням службових обов'язків, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком №1346 та Положенням про діяльність військово-лікарської комісії.

Тому, відсутні підстави для зобов'язання відповідача 1 вчинити такі дії.

Окрім того, суд зазначає, що повноваження відповідача 1 з приводу визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби, є дискреційними повноваженнями та відносяться до його виключної компетенції.

У свою чергу, принцип розподілу влади, закріплений у статті 6 Конституції України, обмежує право суду втручатись у виключну компетенцію суб'єктів владних повноважень.

Тому, суд не може підмінити вказаний спеціальний колегіальний орган і зобов'язати його прийняти конкретне рішення.

Щодо визнання протиправними дій відповідача стосовно винесення актів від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*, суд врахував, що п.3.8 Порядку №1346 передбачено право комісії з розслідування нещасного випадку скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*, а також акт за формою Н-1* (НТ*).

Згідно з п.3.19. Порядку №1346 питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

На підставі п.3.29 Порядку №1346 контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.

Суд врахував, що у зв'язку з виявленням службою державного нагляду за охороною праці УМВС України невідповідності актів комісії Маньківського РВ УМВС від 29.12.2011 Н-5*, Н-1* відповідно до висновків яких позивач отримав травму в період проходження служби при виконанні службових обов'язків дорученням УМВС України в Черкаській області від 01.10.2014 №16/1-873 призначено комісію відповідача 2 за наслідками засідання якої складені від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*.

Абзацом другим ст.19 Конституції України визначений обов'язок державних органів, їх посадових та службових осіб діяти виключено в межах, порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає критерії, яким повинні відповідати рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. За цими критеріями суд перевіряє, у тому числі їх законність (легітимність).

Згідно з цими критеріями адміністративний суд при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень повинен перевірити, зокрема, чи вчинені оскаржувані дії на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача 2 щодо складання актів від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ* є правомірними та вчинені в межах і в спосіб, визначені законодавством.

Посилання позивача на наказ МВС України від 12.03.2013 №230, суд відповідно до вимог якого службове розслідування проводиться стосовно осіб рядового та начальницького складу органів МВС, а позивач є цивільною особою, суд не взяв до уваги, оскільки вказаний наказ регулює питання розслідування вчинення дисциплінарного проступку, а не нещасного випадку.

При цьому, із встановлених вище обставин та викладених норм, суд вважає правомірними акти від 27.11.2014 форми Н-5*, НТ*.

Враховуючи вищезазначене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а сплачений позивачем судовий збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений 23.03.2017