Справа № 461/7751/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7751/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року Галицький районний суд м. Львова у складі:головуючого судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Рибак Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить скасувати постанову Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №4506/20910/16 від 14 листопада 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 МК України і накладено штраф в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 535229,31 грн.

02 березня 2017 року позивач подав заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій обґрунтовує заявлений позов тим, що 31 серпня 2016 року під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за ст.470 МК України, посадовою особою митного органу було встановлено, що він 23 листопада 2015 року продав транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ E200» НОМЕР_1 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 листопада 2015 року №57/08/15, та повідомив митний орган 27 липня 2016 року. Таким чином, митний орган дізнався про продав вказаного автомобіля 27 липня 2016 року та, незважаючи на те, що шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення сплив 14 листопада 2016 року, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім цього, вказує, що сума несплачених митних платежів є необ'єктивною, оскільки відповідачем була визначена без проведення експертної оцінки та без візуального огляду автомобіля.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовних заявах та просив позов задоволити. Крім цього, надав додаткові пояснення до позову, в яких посилається на судову практику та роз'яснення Вищого Адміністративного суду України та Верховного суду України щодо триваючих правопорушень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності та надав письмові заперечення, в яких вказує, що правопорушення, передбачене ст.485 МК України є триваючим та виявлене 17 жовтня 2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил №4506/20910/16. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 14 листопада 2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченко М.І. винесена постанова в справі про порушення митних правил №4506/20910/16, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 535229,31 грн. (а.с.61-62).

Частиною 1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 27 липня 2016 року стосовно позивача працівниками митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №3152/20910/16 за ознаками порушення, передбаченого ч.2 ст.469, ч.3 ст.470 МК України. Вказаний протокол про порушення митних правил було складено в зв'язку з перевищенням ОСОБА_3 строку доставки, встановленого ст.95 МК України, товару - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E200» НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки вищевказаний транспортний засіб, ввезений на митну територію України та знаходиться під митним контролем, відповідно до ч.1 ст.90 МК України, такий не може бути переданий у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно до вимог ст.90 МК України переміщення товарів у митному режимі «транзит» здійснюється під митним контролем.

Відповідно до п.24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 МК України товари, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України, а саме: для автомобільного транспорту 10 діб.

Тобто, як встановлено у судовому засіданні, позивач, відчужив транспортний засіб, митне оформлення якого не закінчено.

За диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Разом з тим, відповідно до узагальнень Верховного Суду України, ВССУ судової практики у справах про порушення митних правил - при розгляді справ про порушення митних правил слід виходити з того, що правопорушення, передбачене МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений митним органом.

Передбачені диспозицією ст.485 МК України протиправні дії, характеризуються вивезенням вищевказаного транспортного засобу в строк до 20 листопада 2015 року, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який засвідчує відомості, одержані під час митного контролю транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результат контролю. Отже, правопорушення не є триваючим.

Вирішуючи питання щодо строків накладення адміністративного стягнення, суд враховує, що відповідно до ч.3ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

За таких обставин у суду є підстави вважати, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності закінчився 20 травня 2016 року, а постанова винесена після його закінчення, що є порушенням ч.1 ст. 467 МК України, яка передбачає, що справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - шість місяців з дня його виявлення.

Крім того, стягнення може бути накладено протягом двох місяців з моменту виявлення правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повідомив про продаж вищезгаданого транспортного засобу 27 липня 2016 року, при розгляді іншої адміністративної справи відносно нього за ст.470 МК України, надавши відповідачу письмові пояснення та договір купівлі-продажу від 23 листопада 2015 року, що містяться у матеріалах справи (а.с.36, 37-38, 40-41).

Як зазначив Вищий адміністративний суд України (ухвала від 19 березня 2009 року), відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 38 зазначеного Кодексу адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Таким чином, відповідач як орган, який має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати відповідні адміністративні стягнення, пропустив двомісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

Таким чином строк, встановлений ст.467 МК України, тобто з моменту виявлення, сплив 28 вересня 2016 року, як вбачається із матеріалів справи, постанову винесено 14 листопада 2016 року, після строку, протягом якого на особу могло бути накладено стягнення.

При таких обставинах суд дійшов до висновку про те, що постанова в справі про порушення митних правил № 4506/20910/16 від 14 листопада 2016 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України - не відповідає вимогам закону (ч.1 ст. 467 МК України), постанова прийнята після закінчення строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.ст. 458, 485 МК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 14 листопада 2016 року у справі про порушення митних правил № 4506/20910/16.

Стягнути з Львівської митниці державної фіскальної служби України в користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Котельва