Справа № 686/19056/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19056/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Колієв С.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

22 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, в якому просила: визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 31 серпня 2016 року, зарахувавши до спеціального стажу наступні періоди роботи: з 01.02.1993 року по 01.01.2002 року на посаді викладача Хмельницької дитячої музичної школи №2 з 02.01.2002 року по 30.08.2016 року на посаді викладача в Хмельницькій дитячій музичній школі №3.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Крім того, відповідачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 31.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

Листом № 19940/03 від 15.09.2016 року управлінням відмовлено позивачці у задоволенні вказаної заяви, у зв'язку з тим, що спеціальний стаж роботи останньої складає лише 5 років 6 місяців 8 днів, а тому відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років, однак ОСОБА_2 вважаючи дану відмову незаконною та такою, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивачка має відповідний спеціальний педагогічний стаж, її посада відноситься до посад педагогічних працівників, а тому остання має право на пенсію за вислугою років відповідно до пункту "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (зі змінами, внесеними постановою від 26 вересня 2002 року №1436) встановлено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах право на пенсію за вислугу років мають громадяни, які працювали на таких посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Пунктом 1 статті 39 Закону України "Про позашкільну освіту" визначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного закону, в тому числі дитячі музичні школи.

Статтею 4 ЗУ «Про позашкільну освіту» встановлено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

За клопотанням Міністерства соціального захисту населення від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінетом Міністрів України дорученням від 06 січня 1996 року №397/21 дію постанови від 04 листопада 1993 року № 909 поширено в тому числі й на викладачів дитячих музичних шкіл без внесення змін до постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" до посад педагогічних працівників включена посада викладачів дитячих музичних шкіл.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала: у період з 01.08.1987 року по 15.09.1988 рік - у Чорноострівській дитячій музичній школі на посаді викладача; в період з 01.09.1988 року по 31.10.1989 рік - у Хмельницькому СПТУ №10 на посаді керівника хору та вокальної групи на час декретної відпустки; в період з 01.11.1989 року по 16.11.1992 рік - у Хмельницькому електромеханічному технікумі на посаді керівника художньої самодіяльності; в період з 16.11.1992 року по 08.02.1993 рік - у середній школі №22 на посаді вчителя музики і співів; в період з 01.08.1993 року по 01.01.2002 рік - у Хмельницькій дитячій музичній школі №2 на посаді викладача; в період з 02.01.2002 року по 30.08.2016 року - у Хмельницькій дитячій музичній школі №3 на посаді викладача, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Листом УПФУ у м. Хмельницькому № 19940/03 від 15.09.2016 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, оскільки остання не має належного спеціального стажу роботи, на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, так як відповідно до постанови КМУ від 04.11.1993 року №909, із змінами, посада викладача позашкільних навчальних закладах непередбачена.

Таким чином, колегія суддів приходиться до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до спеціального стажу позивачки період роботи на посаді викладача у Хмельницькій ДМШ №2 з 01.02.1993 року по 01.01.2002 рік та у Хмельницькій ДМШ №3 з 02.01.2002 року по 30.08.2016 рік, оскільки посада викладача у музичній школі передбачена в переліку посад педагогічних працівників.

Аналогічна позиція міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року у справі № К/800/35148/15 та від 04 лютого 2016 року у справі №К/800/41514/15.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що спеціальний стаж роботи позивачки з урахуванням спірних періодів становить понад 26 років.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки позивачка має достатній спеціальний педагогічний стаж, її посада відноситься до посад педагогічних працівників, а тому остання має право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.