Справа № 466/7364/16-а, 2а-466/262/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 березня 2017 року№ 876/2050/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Кухтей Р. В., перевіривши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2016р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 08.09.2016 позовні вимоги було задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова подало на неї апеляційну скаргу, яка надіслана на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду та зареєстрована судом першої інстанції за вх.№2054 від 31.01.2017.

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 апеляційну скаргу залишено без руху та надано термін 30 днів з моменту отримання даної ухвали для усунення виявлених недоліків, а саме подання заяви про поновлення строку та обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Копію ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 відповідач отримав 17.02.2017, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №852.

17.03.2017 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування поданого клопотання апелянт покликається на те, що кошторисом УПФ України в Шевченківському районі м.Львова достатньої кількості коштів на сплату судового збору не передбачено, на власний розсуд розпоряджатися наданим фінансуванням управління не може і зобов'язане діяти лише в межах, визначених відповідним кошторисом, який затверджується органом виконавчої влади вищого рівня, тому строк на апеляційне оскарження пропущено за обставин, що створили об'єктивні перешкоди і подолання яких для відповідача було неможливим або ускладненим через особливості функціонування, як державного органу.

Згідно абз.2 ч.4 ст.189 КАС України суддя відмовляє у відкритті апеляційного провадження в адміністративній справі якщо заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна вважати поважними, з наступних підстав.

У розглядуваному випадку основною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянт вказує відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору.

При цьому, пенсійним органом 11.11.2016 подано апеляційну скаргу, яка через несплату судового збору ухвалою апеляційного суду від 24.11.2016 була залишена без руху, а в подальшому повернута апелянту 03.01.2017.

31.01.2017 апелянтом повторно скеровано апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Разом з тим, належних та допустимих доказів щодо неможливості сплати судового збору за подання первинної апеляційної скарги, що призвело в подальшому до пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянтом не надано.

Окрім того, невиконання обов'язку КМ України щодо забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, не може ставитися як безумовна підстава поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки таке поновлення строку повинно застосовуватися лише за умови поважності причин його пропуску, що в зазначеному випадку встановлено не було.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Під час вирішення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд враховує рішення Європейського суду з прав людини /ЄСПЛ/ від 03.04.2008р. "Справа "Пономарьов проти України", де наголошено на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принцип остаточності рішення суду.

В аспекті цього рішення ЄСПЛ розглядувана справа стосується не екстраординарного перегляду обов'язкового до виконання рішення суду, а відновлення провадження через значний проміжок часу у зв'язку із поновленням строку на ординарне апеляційне оскарження.

За висновками вказаного рішення ЄСПЛ якщо строки на ординарне апеляційне оскарження поновлені зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності, так і перегляд в порядку нагляду.

З урахуванням наведеного, враховуючи обмеженість дискреційних повноважень апеляційного суду щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, яка полягає в необхідності наведення вагомих підстав для такого поновлення, оцінюючи в сукупності всі вищеперераховані обставини, клопотання УПФ в Шевченківському районі м.Львова не підлягає до задоволення; наведена підстава (відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору) для поновлення строку на оскарження не виправдовує втручання у принцип остаточності рішення суду.

При цьому, зміна законодавства в частині регулювання питання сплати судового збору (в тому числі звільнення від сплати такого) не може вважатися поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження.

З огляду на вищевикладене, у відкритті апеляційного провадження належить відмовити у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду від 13.02.2017 про залишення апеляційної скарги без руху та ненаданням обгрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись абз.2 ч.4 ст.189 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Кухтей Р. В.