Справа № 802/2282/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2282/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

16 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Охрімовського Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення-рішення № 135256-13 від 23.09.2016 року та податкової вимоги №19104-17 від 14.12.2016 року.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 16.01.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 19.11.2013 року за позивачем зареєстрований транспортний засіб марки LEXUS RX 350, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3456 см3., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2.

При цьому, із наданої представником позивача інформації (довідки ТОВ "Арена Сервіс, ЛТД" від 10.01.17 вих. №8) встановлено, що придбаний ОСОБА_4 в офіційному дилерському центрі Lexus ТОВ "Арена Сервіс, ЛТД" автомобіль марки LEXUS RX 350 вироблений 29.08.2013 року.

23.09.2016 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 135256-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн.

Із змісту даного податкового повідомлення-рішення слідує, що згідно підпункту 54.3.3 пункту 54. 4 статті 54 Податкового Кодексу України та підпункту 267.6.2 пункту 267. 6 статті 267 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: Транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. та зобов'язано на протязі 60 днів з моменту отримання цього повідомлення сплатити транспортний податок згідно статті 267 Податкового Кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Вінницькій області, однак рішенням про результати розгляду первинної скарги від 22.11.2016 року №719/К/02-32-10-01 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Також встановлено, що у зв'язку із не сплатою ОСОБА_4 визначеного податковим повідомленням-рішенням зобов'язання у встановлений підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України строк, 14.12.2016 року Вінницькою ОДПІ складено податкову вимогу №19104-17 на суму 25358,80 грн., з яких 25000,00 грн. - податкове зобов'язання з транспортного податку та 358,81 грн. - податкове зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб.

В ході судового розгляду даної справи судом з'ясовано, що зазначене у податковій вимозі №19104-17 від 14.12.2016 року зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб уже було сплачене позивачем в добровільному порядку.

Разом із тим позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 135256-13 від 23.09.2016 року та податкова вимога №19104-17 від 14.12.2016 року, в частині, що стосується зобов'язання з транспортного податку, є протиправними, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом із вимогами їх скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон №909) внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - Кодекс), зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1).

Згідно п. 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Отже, об'єктом оподаткування Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

В такому випадку , для вирішення питання про віднесення конкретного автомобілю до об'єкту оподаткування відповідно зазначеній статті крім спливу не більше 5 років з дати його випуску, вирішальним стало визначення його середньоринкової вартості.

Тобто, для того щоб конкретний автомобіль став об'єктом оподаткування, а у особи виник обов'язак сплати відповідного податку середньоринкова вартість такого автомобіля повинна перевищувати встановлений у ПК України розмір.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016 року визначена у розмірі 1378,00 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відповідно абз. 2 підпункту 267.2.1 п. 267.2 статті 267 ПК України, така вартість (середньоринкова вартість) визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З метою реалізації вказаного положення та визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, для вирішення питання про віднесення їх до об'єктів оподаткування з 19 лютого поточного року набула чинності Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабміну від 18 лютого 2016 року № 66, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком. та зазначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Тобто, для встановлення того чи є відповідний транспортний засіб (з урахування того, що з року випуску якого минуло не більше п'яти років) об'єктом оподаткування, необхідно встановити чи дійсно його середньоринкова вартість, у результаті проведення розрахунку за встановленою законом формулою становить 1 033 500 грн. і більше, при цьому з врахуванням положень статті 267 ПК України такий розрахунок вартості повинен здійснюватися станом на 01 січня звітного року.

При цьому, п.2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

За змістом п. 3 вказаного Порядку, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк/ 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні, Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1, Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Апелянт, мотивуючи свої доводи в підтвердження того, що належний йому автомобіль не є об'єктом оподаткування у 2016 році зокрема зазначив, що вказаний автомобіль виготовлений в серпні 2013 року, а тому беручи до уваги дату винесення відповідачем оскаржуваного рішення - 29 вересня 2016 року, його слід відносити до категорії транспортних засобів, які експлуатуються понад 3 і до 4 років, що свідчить про необхідність застосування коефіцієнту коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку його експлуатації - 45 (Г = 45).

Однак, колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зазначає, що належний ОСОБА_4 автомобіль виготовлений в серпні 2013 року, а тому станом на січень 2016 року його слід відносити до категорії транспортних засобів, які експлуатуються понад 2 і до 3 років, а тому при проведенні розрахунку його середньоринкової вартості необхідно застосовувати коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку його експлуатації - 50 (Г = 50), а не - 45 (Г = 45), як вважає позивач.

Отже, здійснивши розрахунок вартості належного позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнтц коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку його експлуатації - 50 (Г = 50) та заявленого позивачем пробігу (40794 км.), середньоринкова вартість автомобіля LEXUS RX 350, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 см3., навіть із застосуванням мінімального коефіцієнту коригування ринкової ціни залежно від пробігу транспортного засобу (Гк = 1), станом на 01.01.2016 року є більшою ніж 750 мінімальних заробітних плат (2077606,67 х (50/100) х (1+(1/100) = 1 049 191 грн.), а тому вказаний автомобіль станом на 01.01.2016 року є об'єктом оподаткування транспортним податком, що свідчить про правомірність нарахування відповідачемКараванській Т.І. зобов'язання з транспортного податку згідно податкового повідомлення-рішення № 135256-13 від 23.09.2016 року.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 березня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.