Справа № 816/90/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/90/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача Ольшанської О.І.,

представника відповідача Диканського районного військового комісаріату - Рогозані А.Ю.,

представника відповідача - Оперативного командування "Північ" - Коломійця В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання контракту, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", Диканського районного військового комісаріату про розірвання контракту про проходження військової служби у Збройних силах України від 05.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контракт про проходження військової служби у Збройних силах України від 05.03.2015 має бути розірваний у зв`язку із закінченням особливого періоду, на який він був укладений.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували. У наданих до суду письмових запереченнях посилалися на те, що наказом військового комісарі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.03.2014 №15 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації.

12.02.2015 лейтенантом ОСОБА_1 подано рапорт на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням прийняти його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та призначити на посаду.

26.10.2016 позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням звільнити його з військової служби у зв`язку з закінченням строку вказаного контракту. Військовим комісаром відмовлено старшому лейтенанту ОСОБА_1 у звільненні зі військової служби у зв`язку з продовженням особливого періоду та відповідно не закінчення строку контракту.

Стверджували, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Відтак, позивач помилково ототожнює поняття "демобілізація" та "закінчення особливого періоду", а тому строк дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 05.03.2015 триває, у зв`язку з позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 05.03.2015 між ОСОБА_1 та Міністром оборони України в особі ТВО командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " генерал-майором ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України.

19.10.2016 ОСОБА_1 до Військового комісаріату Диканського РВК подано рапорт про звільнення з лав Збройних сил України за п. 3 ст. 23 та п.п. 3 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та розірвання контракту.

26.10.2016 позивачем до Військового комісаріату Диканського РВК повторно подано рапорт про звільнення з лав Збройних сил України за п. 3 ст. 23 та п.п. 3 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та розірвання контракту.

25.11.2016 ОСОБА_1 на ім`я командувача оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " генерал - майора ОСОБА_3 подано рапорт про звільнення його з лав Збройних сил України за п. 3 ст. 23 та п.п. 3 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та розірвання контракту.

16.11.2016 від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 , надійшла відповідь на рапорт ОСОБА_1 , якої відмовлено позивачу у розірванні контракту, оскільки строк його закінчення настане після закінчення особливого періоду. Аналогічна відповідь була надана тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 листом від 13.12.2016 №502/2/4/1/2021.

Не погоджуючись з даними відповідями та вважаючи, що строк контракту скінчився позивач звернулось до суду з позовом про розірвання контракту про проходження військової служби у Збройних силах України від 05.03.2015.

Судом досліджено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 05.03.2015 та встановлено, що цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін, а саме: до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - ЗУ №2232-Х1І).

Відповідно до частини першої статті 1 ЗУ № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 ЗУ № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Відповідно до частини третьої статті 1 ЗУ №2232-ХІІ військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 2 ЗУ №2232-ХII передбачено, що до видів військової служби відноситься військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ч. 13 ст. 2 ЗУ №2232-ХІІ виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Крім того, відповідно до ст. 19 ЗУ №2232-Х1І військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби. Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ №2232-ХІІ на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби військовослужбовці, які прослужили на строковій військовій службі не менше трьох місяців, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, резервісти, а також жінки, які не мають військових звань офіцерського складу, з відповідною освітою та спеціальною підготовкою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ № 2232-ХІІ строки військової служби для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

На виконання ЗУ № 2232-ХІІ, з метою визначення порядку та регулювання питань проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" затверджено "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України".

Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом визначено розділом II "Військова служба за контрактом" зазначеного вище Положення.

Так, відповідно до абз. 8 п. 18 вказаного Положення (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) перший контракт про проходження військової служби укладається з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом II Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009р., згідно з абз. 16 п. 2.3 розділу II вказаного Положення (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану громадяни приймаються на військову службу за контрактом на строки, визначені ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", без врахування набуття права на пенсійне забезпечення та строку, що залишився до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Враховуючи викладене вище, строки військової служби для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Таким чином, строк дії контракту про проходження військової служби в Збройних Силах України пов`язаний безпосередньо з дією в країні особливого періоду.

Слід зазначити, що відповідно до абзацу 1 статті 1 ЗУ "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України від 21.10.1993р. № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 4 ст. 1 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Крім того, згідно з Указом Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 "Про часткову мобілізацію", який затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1126-УІ1, постановлено: оголосити та провести часткову мобілізацію; Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.

Указами Президента України від 06.05.2014р. №454/2014, від 21.07.2014р. №607/2014, від 14.01.2015р. №15/2015, які були затверджені Законами України від 06.05.2014 року №1240-УІІ від 22.07.2014 року №1595-УІІ, від 15.01.2015 року №113-УІ11 відповідно, також оголошувались та проводились часткові мобілізації.

Крім того, згідно з п. 5 Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 зобов`язано Кабінет Міністрів України, зокрема, перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повна готовність.

Отже, з моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014р. №303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні настав особливий період, зокрема, Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду, а в подальшому Указом Президента України від 15.01.2015р. №1ІЗ-УІІІ переведено національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду.

Разом з тим, особливий період настає з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Під мобілізацією слід розуміти комплекс заходів, здійснюваних серед іншого з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

Також, відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зміст мобілізації становить: переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно - територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду; переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Відтак, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Згідно з абз. 6 ст. 1 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не припиняє існування особливого періоду. Закінчення дії особливого періоду в країні пов`язане виключно з прийняттям Президентом України Указу про демобілізацію.

Отже, оскільки на даний час в Україні діє особливий період та Президентом України не прийнято Указу про демобілізацію, то дія строкового контракту позивача не припинялась, а відтак у позивача відсутня підстава щодо звільнення з військової служби у зв`язку з закінчення строку дії контракту.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що 07.01.2017 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби" від 06.12.2016 № 1769-VIII розділом ІІ "Прикінцеві положення" якого встановлено, що право на звільнення з військової служби набувають військовослужбовці які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом.

Отже, право на звільнення з військової служби виникне у ОСОБА_1 лише 05.03.2017 року.

Враховуючи те, що на момент звернення до відповідачів з рапортами про звільнення з військової служби позивач не відслужив 24 місяці, а після спливу вказаного строку ОСОБА_1 , а ні до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а ні до Диканського районного військового комісаріату з рапортами про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту не звертався, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 21 березня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко