Справа № 296/293/17
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/293/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

при секретарі Світко Т.І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 15.04.2016 року, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.11.2016 року №105; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням вимог зазначеного законодавства щодо права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 15.04.2016 року та проведених виплат; зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання прийнятої постанови суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позову зазначає, що проходив військову службу в Збройних Силах України з 01.08.1986 року по 27.04.2009 року. В період з серпня 2006 року по квітень 2007 року виконував обов`язки військової служби в складі багатонаціональних Миротворчих Сил КФОР в Косово та приймав участь в бойових діях де отримав травму. 05.05.2009 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачеві встановлено третю групу інвалідності з 05.05.2009 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН. 05.11.2010 року, відповідачем через ІНФОРМАЦІЯ_1 було виплачено одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності в сумі 79968 грн. 19.04.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачеві встановлено другу групу інвалідності з 15.04.2016 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН. 19.04.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира встановлено статус інваліда війни другої групи. 29.09.2016 року позивач звернувся з заявою до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат щодо виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи та подав усі необхідні документи. Проте, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.11.2016 року, позивачу було відмовлено в призначення одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що група інвалідності змінена на понад дворічний термін, а допомога у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності виплачено в сумі 79968 грн. Вважає, що відповідачем порушено право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 15.04.2016 року, інвалідність якого настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Представник позивача в судове засідання 22.02.2017 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно, в судовому засіданні 07.02.2017 року позовні вимоги підтримав.

22.02.2017 року позивач подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні. В заяві вказав, що обмеження встановлені п. 4 ст. 16-3 щодо невиплати грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності понад дворічний термін набрали чинності саме з 01.01.2017 року, тобто після встановлення 2 групи інвалідності. Просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с.74).

Представник Міністерства оборони України Панасюк В.М. в судовому засідання 07.02.2017 року проти позову заперечив та просив в задоволенні позову відмовити. В своїх запереченнях на позов від 06.02.2017 року представник Міністерства оборони України Панасюк В.М. зазначив, що позовні вимоги до Міністерства оборони України є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають. Також вказав, що наказом Міністерства оборони України від 12.07.2007 року №168 визначено порядок прийняття рішень з приводу виплати одноразової грошової допомоги та визначено коло обов`язків комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень комісії зокрема відноситься підготовка пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір. Таке рішення, у спірних правовідносинах було прийнято та оформлено протоколом засідання вищевказаної комісії №105 від 18.11.2016 року (витяг надано позивачем у додатку до позовної заяви). Отже, Міністерство оборони України приймаючи оскаржуване рішення діяло в межах повноважень в порядку та у спосіб передбачений законом (а.с.54-56).

В своїх додаткових поясненнях на позов від 17.02.2017 року представник Міністерства оборони України Панасюк В.М. зазначив, що позивача під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом 3 групи з 27.04.2009 року, після чого йому виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 79968,00 грн. Зміна групи інвалідності з 3 на 2 відбулася після повторного огляду з 15.04.2016 року. За таких обставин вбачається, що зміна групи інвалідності відбулось понад дворічний термін, а тому таке нарахування (донарахування) та виплата не здійснювалась та згідно вищеописаним нормам чинного законодавства здійснюватись не може, в свою чергу оскаржуване рішення прийнято компетентними та уповноваженими на це посадовими особами та оформлене відповідно до встановленого порядку і підстав для скасування такого рішення не має. Позивач скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги та повністю реалізував його (а.с.69-70).

В дане судове засідання представник відповідача не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно.

В своїх запереченнях на позов від 06.02.2017 року представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 зазначив, що позивач, як інвалід 3 групи, інвалідність якого була встановлена з 05.05.2009 року, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, мав право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги постанови Кабінету міністрів України від 28.05.2008 року №499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб. В листопаді 2010 року позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 79968 грн. Оскільки позивачу встановлена 2 група інвалідності понад дворічний термін з часу первинного її встановлення (05.05.2009-15.04.2016 р.р.), яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, підстав для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, відповідності до Порядку №975-немає. Таким чином, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у Порядку №975 є правомірними. Просить позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення за безпідставністю.

Зважаючи на те, що предстаник відповідача брав участь в минулому судовому засіданні, надав свої пояснення, змогу відповідача забезпечити участь у розгляді справи іншого представника, суд вважає за можливе розглянути адміністративний спір за відсутністю сторін та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Встановлено, що позивач з 01.08.1986 року по 27.04.2009 року проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.209 року №81 (а.с.15).

Згідно довідки №140 від 12.04.2007 року виданої військовою частиною № НОМЕР_2 позивач з 04.08.2006 року по 12.04.2007 року приймав участь у бойових діях в складі військової частини НОМЕР_2 в Косово (а.с.18).

Свідоцтвом про хворобу ВЛК терапевтичного профілю ГВМКЦ «ГВКГ» МО України від 18.12.2008 року №1574, затвердженим рішенням ЦВЛК МО України 12.01.2009 року встановлено , що отримана позивачем травма та її наслідки, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН (а.с. 19-20).

З 05.09.2009 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у складі Миротворчих Сил ООН, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії ЖИА № 109911 (а.с.21).

Згідно довідки №5824 від 27.09.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачу, у відповідності до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.11.2010 року №240 на його вкладний рахунок № НОМЕР_3 були перераховані кошти в сумі 79968,00 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 (а.с.28).

З 18.05.2012 року та з 26.05.2015 року позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у складі Миротворчих Сил ООН, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 239435 (а.с.22) та серії 12 ААА №206372 (а.с.23).

З 15.04.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, контузії, захворювання пов`язаних, з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №514306 (а.с.24).

19.04.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира позивачу встановлено статус інваліда війни другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с.25).

29.09.2016 року позивач звернувся до Житомирського ОМВК із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.26).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 18.11.2016 року №105, затвердженим Міністром оборони України, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що група інвалідності змінена на понад дворічний термін, а допомогу у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності виплачено в сумі 79968 грн. (а.с 27).

Відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, і її виплата пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок вказаних причин.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 частини 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 частини 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим вбачається, що позивачу була вперше встановлена інвалідність до внесення змін до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та визначення законодавчо дворічного строку для встановлення вищої групи інвалідності та отримання у зв`язку з цим грошової допомоги у більшому розмірі. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка була висловлена в постановах від 18.11.2014 року №21-446а14, від 21.04.2015 року №21-135а15, від 10.03.2015року №21-563а14, згідно якої у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Проте, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення допомоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не вирішити питання про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 11 цього Кодексу, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 12 2013 № 975.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на непідсудність справи районному суду як адміністративному, оскільки даний спір пов`язаний з захистом права позивача на отримання соціальної виплати, що предметно підсудне місцевому районному суду.

Оскільки, позивача в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути на користь держави з відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 71, 158-163, 181 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 15.04.2016 року, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.11.2016 року №105.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності 2 групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги на дату встановлення інвалідності, а саме 15.04.2016 року та проведених виплат.

Зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання постанови протягом 15 діб з дня набрання постанови законної сили.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір у розмірі 320грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя О. Й. Адамович