Справа № 611/165/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 березня 2017 року м. Київ К/800/6586/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Великокомишуваська сільська рада Барвінківського району Харківської області на постанову ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним рішення Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області XLVII сесії VI скликання №435-VI від 12 жовтня 2015 року в частині відмови поділу земельної ділянки площею 6,4379 га, розташованої на території сільської ради, відмови винесення рішення на розробку проекту щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого отримання земельної ділянки у власність.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області № 435 - VІ від 12 жовтня 2015 року в частині відмови поділу земельної ділянки площею 6,4379 га, розташованої на території сільської ради, та відмови винесення рішення на розробку проекту щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого отримання земельної ділянки у власність.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області №435-VI від 12 жовтня 2015 року в частині відмови поділу земельної ділянки площею 6,4379 га, розташованої на території сільської ради, відмови винесення рішення на розробку проекту щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого отримання земельної ділянки у власність. Зобов'язано Великокомишуваську сільську раду Барвінківського району Харківської області повторно розглянути зяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року.

У касаційній скарзі Великокомишуваська сільська рада Барвінківського району Харківської області, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, та провадження у справі закрити.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявою до Великокомишуваської сільської ради про поділ земельної ділянки площею 6,4379 га кадастровий номер НОМЕР_1 з метою безкоштовного її отримання під особисте селянське господарство та зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області згідно зі статтею 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року № 742 - ІV «в» частиною третьою статті 116 та пунтку «б» частини першої статті 121 Земельного Кодексу України з відповідним пакетом документів.

До заяви позивачем було долучено необхідний пакет документів, а саме копія паспорту заявника; викопіювання з кадастрової карти плану з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки на 1 аркуші; копії довідок по ф. - 6 Зем. про віднесення земель до категорії сільськогосподарського призначення на 1 аркуші; копії витягів земельної ділянки з кадастровим номером на 1 аркуші.

Крім того, в заяві зазначено, що земельна ділянка необхідна йому для забезпечення себе та членів родини роботою, отримання стабільного заробітку шляхом вирощування та реалізації вирощеної екологічно чистої сільськогосподарської продукції. Правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм визначених частиною першою статті 121 Земельного кодексу України позивач раніше не скористався.

Рішенням Великокомишуваської сільської ради № 435-VІ від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви було відмовлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Частиною першою статті 33 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Стаття 121 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності: для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів.

Згідно з пунктом «б» частини першї статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та статті 12 Земельного кодексу України повноважень міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Судами встановлено, що рішенням Великокомишуваської сільської ради № 435-VІ від 12 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні заяв громадян , зокрема позивачу про поділ земельної ділянки площею 6.4379 га з метою безкоштовного їх отримання під особисте селянське господарство та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області, у зв'язку з тим, подані заяви не були розглянуті на постійній комісії Великокомишуваської сільської ради з питань агропромислового комплексу та земельних відносин та на час надходження заяв земельні ділянки, на які претендують ці громадяни ще не були прийняті на баланс сільської ради та позивачам запропоновано подати заяви, які будуть розглянуті згідно чинного законодавства.

Відповідно до витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з датою формування від 28 травня 2015 року за власником - територіальною громадою сіл Велика Комишуваха та Барабашівка Барвінківського району Харківської області в особі Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області зареєстровано право на земельну ділянку площею 6.4379 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

За змістом статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 13 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Судами встановлено, що із заявою про поділ земельної ділянки площею 6.4379 га та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області, позивач звернувся за годину до початку сесії та сільською радою ще не було прийнято рішення про поділ земельної ділянки загальною площею 6,4379 га , а тому заява позивача не могла бути вирішена по суті на пленарному засіданні сесії 12 жовтня 2015 року.

Таким чином, заява позивача попередньо мала бути розглянутою на засіданні постійної комісії з питань агропромислового комплексу відповідно до вимог статті 46 Закону, разом з тим зазначає, що порушення порядку вирішення питання відведення земельної ділянки становленого Законом та Регламентом роботи ради не є підставою для відмови в задоволенні заяви по суті, а саме за рішенням даної сесії заява підлягала направленню на розгляд постійної комісії з питань агропромислового комплексу для отримання відповідних рекомендацій, з врахуванням вимог пункту 5 статті 46 Закону україни «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до кого з питань відведення земельних сесія скликається - не рідше ніж один раз на місяць та рішення про передачу на балан сільради спірної земельної ділянки, яке також було прийнято на сесії ради 12 жовтня 2015 року.

Отже, оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, та з урахуванням вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції обгрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Мороз