Справа № 806/412/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Житомир справа № 806/412/17

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області до Поліської дослідної станція ім. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук про стягнення 50632,02 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі звернулося до суду з позовом до Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук. Просило стягнути з відповідача 50632,02 грн. заборгованості по коштах, які повинні спрямовуватись на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених науковим працівникам цієї станції відповідно до Закону України "Про науково-технічну діяльність" та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, на які мають право зазначені особи. Вказана заборгованість, зазначав позивач, виникла за період за вересень 2015 року -грудень 2016 року.

Позивач направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача до суду не прибув, направив на адресу суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Частиною 9 ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" встановлено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 затверджений Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Відповідно до п.2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Як передбачено п.5 Порядку, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Як встановлено п.8 Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Як випливає із змісту наведеного вище Закону, визначальною обставиною в даному випадку є джерело фінансування оплати праці наукових працівників, яким тепер призначена пенсія.

Матеріали справи свідчать, що до березня 2004 року існувала Поліська дослідна станція ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства УААН, яка в подальшому була реорганізована, на базі частини її майна була створена державна бюджетна наукова установа - Поліський науково-дослідний центр інституту картоплярства УААН, який в 2006 році був перейменований на Поліську дослідну станцію ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук. Остання, як правонаступник станції, що існувала до 2004 року, в частині переданих їй прав та обов"язків є відповідачем по даній справі.

На базі решти майна колишньої дослідної станції функціонує державне підприємство "Дослідне господарство Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук".

Відповідно до листів Поліської дослідної станції ім.О.М.Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України від 20.03.2007 №125, 27.05.2014 №167 наукові працівники, які працювали до реорганізації та після неї фінансувалися та фінансуються на даний час 100% з державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з відповіді Української Академії аграрних наук, що фінансування оплати праці наукових працівників Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства УААН до її реорганізації (2004 рік) повністю здійснювалось із загального фонду Державного бюджету. Відповідно, повністю за рахунок коштів державного бюджету повинна фінансуватись і різниця між сумою призначеної за названим вище Законом пенсії та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

З огляду на те, що фінансування оплати праці наукових працівників відповідача здійснювалося 100% за рахунок державного бюджету, то дані обставини є підставою звільнення відповідача від сплати різниці у розмірі пенсії відповідно до ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та Порядку № 372.

Зазначені обставини також підтверджуються листом інституту картоплярства від 27 травня 2014 року №167.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованості посилання позивача на те, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації фінансування різниці у розмірі пенсії здійснюється за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника, оскільки фінансування оплати праці наукових працівників відповідача здійснювалося за рахунок державного бюджету та про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд у справах в ухвалах від 04.10.2012 №К-25577/10 у справі №2а-4065/08, від 15.03.2016 №К/800/44877/14 у справі №806/1721/14, від 15.03.2016 №К/800/54481/14 у справі №806/3542/14.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області до Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України про стягнення 7010,32 грн. відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева