Справа № 5561/11/2170
Суддя: Анісімов О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2011 р. Справа № 2-а-5561/11/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Анісімова О. В.,

при секретарі: Блащук В. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонського міського центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська швейна фабрика" про стягнення суми заподіяної шкоди,

встановив:

Херсонський міський центр зайнятості (далі по тексту - позивач або ХМЦЗ) звернувся до адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Херсонська швейна фабрика (далі по тексту - відповідач або ТОВ ХШФ) про стягнення суми заподіяної шкоди у розмірі 1819,62 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та обґрунтовував їх наступними обставинами. Так, до ХМЦЗ звернулась ОСОБА_3 із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю до вирішення питання її працевлаштування. Згідно із наказом № НТ101013 від 13.10.2010 відповідачу присвоєно статус безробітного та призначено виплату державної соціальної допомоги у зв'язку із безробіттям. У подальшому ОСОБА_3 відмовилась від послуг державної служби зайнятості, на підставі чого наказом № НТ110711 від 11.07.2011 її знято з обліку громадян, що потребують допомоги у працевлаштуванні.

Відповідно до змісту поданої трудової книжки безробітна працювала У ТОВ ХШФз 01.09.2009 по 11.05.2010 (більше 26 календарних тижнів) та була звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок чого допомогу по безробіттю призначено як застрахованій особі згідно п.п. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (далі по тексту - Закон № 1533-ІІІ).

Згідно із ч. 3 ст. 35 Закону № 1533-ІІІ достовірність зазначених у документах даних перевіряється виконавчою дирекцією Фонду. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Відповідно до акту перевірки достовірності страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 470/р-3 (далі по тексту - акт, акт перевірки) від 11.05.2011 встановлено, що ОСОБА_3 знаходилась в трудових відносинах з ТОВ ХШФз 01.09.2009 по 11.05.2010, але страховий стаж за період з січня 2010 р. по квітень 2010 р. відсутній (заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась). Виходячи з цього безробітна мала право на допомогу по безробіттю без врахування страхового стажу. Внаслідок недотримання роботодавцем норм трудового законодавства безробітною ОСОБА_3 отримано допомогу по безробіттю у надлишковому розмірі на суму 1819,62 грн. На підставі акту перевірки ХМЦЗ прийнято наказ, відповідно до якого вирішено повернути від ТОВ ХШФ надлишкові кошти матеріального забезпечення, надані ОСОБА_3 як допомога по безробіттю у розмірі 1819,62 грн. ОСОБА_4 № 08-11/3569 від 19.08.2011 ТОВ ХШФ запропоновано добровільно повернути зазначені кошти протягом п'ятнадцяти календарних днів від дня поштового відправлення. Однак, на момент подачі позову сума боргу відповідачем не погашена. Виходячи з цього позивач просить стягнути суму боргу на користь ХМЦЗ.

На питання суду в чому саме полягає недостовірність зазначених у документах даних наданих ТОВ «ХШФ» до ХМЦЗ представник позивача пояснив, що недостовірність даних полягає в тому, що ТОВ «ХШВ» в порушення вимог трудового законодавства надала ОСОБА_3 відпустку за власний рахунок без збереження заробітної плати на чотири місяці, що в подальшому призвело до того, що ХМЦЗ виплатила допомогу по безробіттю у надлишковому розмірі на суму 1819,62 грн.

На питання суду чи бралась до уваги при вирішення питання про виплату допомогу по безробіттю ОСОБА_3 довідка про середню заробітну плату (дохід) №55 від 13.05.2010 року, яку ОСОБА_3 надала ХМЦЗ при зверненні до нього, представник позивача пояснив суду, що дана довідка також враховувалась.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі виходячи з наступного. Зокрема, вона визнала той факт, що ОСОБА_3 працювала у ТОВ ХШФ з 01.09.2009 по 11.05.2010. При цьому і визнала той факт, що у період перебування ОСОБА_3 у відпустці з січня 2010 р. по квітень 2010 р. заробітна плата та страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування не виплачувались, у звязку із чим її страховий стаж є меншим ніж 26 календарних тижнів. Разом з цим зазначила, що у розумінні ч. 3 ст. 35 Закону № 1533-ІІІ відповідальність роботодавця за шкоду, заподіяну страховику, виникає лише у випадку подання ним недостовірної інформації, надання якої передбачене ч. 2 цієї ж статті. ТОВ ХШФ безпосередньо до ХМЦЗ при оформленні допомоги по безробіттю ОСОБА_3 жодних документів не надавало. ТОВ «ХШФ» була надано довідку про середню заробітну плату самій ОСОБА_3 При цьому, розмір заробітної плати, виплаченої ОСОБА_3 вказаний достовірно із зазначенням періодів, протягом яких вона виплачена: у графі нарахованої заробітної плати напроти місяців січень-квітень 2010 р. поставлено прочерки, що свідчать про невиплату заробітної плати ОСОБА_3 у даний період, у звязку з чим зазначена особа в ці періоди не сплачувала страхові внески до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Крім цього, пояснила, що ОСОБА_3 при звільненні була видана належно оформлена трудова книжка з відповідними у ній записами. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступного.

Законами України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-ХІІ (далі по тексту - Закон № 803-ХІІ) та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (далі по тексту - Закон № 1533-ІІІ) встановлено правовий статус центрів зайнятості, безробітних, умови надання статусу безробітного та їх соціальний захист. Кодексом Законів України про працю (далі по тексту КЗпП), Законом України Про відпустки від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі по тексту Закон № 504) врегульовано трудові відносини та відносини щодо надання працівникам відпусток.

Спір між сторонами виник з приводу того, чи повинен відповідати роботодавець за надмірну сплату коштів матеріального забезпечення безробітному, якщо вона відбулась у звязку із порушенням роботодавцем норм трудового законодавства. При цьому, суд повинен дослідити, чи впливає факт такого порушення на розмір виплати матеріального забезпечення та на обовязок роботодавця відповідати саме за надмірну сплату такого матеріального забезпечення. Крім цього, суд вважає за необхідне і зясувати достовірність наданих роботодавцем документів до ХМЦЗ. Виходячи із цього суду необхідно надати оцінку законності рішення ХМЦЗ, відповідно до якого з ТОВ ХШФ вимагається повернути кошти матеріального забезпечення.

Згідно із ст. 12 Закону № 1533-ІІІ виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття контролює правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Пунктом 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62 (далі по тексту - Порядок), обов'язок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення виконують районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Таким чином, з вищевикладеного слідує, що ХМЦЗ має право проводити перевірки достовірності страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, приймати відповідні рішення за результатами перевірок та звертатись до адміністративного суду з позовом про повернення коштів матеріального забезпечення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Згідно із ст. 6 Закону № 1533-ІІІ право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі по тексту - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи, а також незастраховані особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних. Порядок реєстрації осіб як безробітних та умови надання їм забезпечення встановлені розділом V Закону № 1533-ІІІ. При цьому, виходячи із змісту ст. ст. 22-23 цього ж Закону випливає, що безробітним, які протягом останніх 12 календарних місяців, що передували безробіттю, працювали 26 календарних тижнів і сплачували страхові внески, розмір матеріального забезпечення визначається залежно від страхового стажу. Натомість особи, що мають страховий стаж менше 26 календарних тижнів, отримають матеріальне забезпечення у розмірі мінімального прожиткового мінімуму.

Громадянка України ОСОБА_3 13.10.2010 звернулась до ХМЦЗ із заявою, відповідно до змісту якої просила до вирішення питання щодо її працевлаштування надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Крім цього, у зазначеній заяві відповідач підтвердила те, що на той момент не була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займалась, пенсії не отримувала, на отримання пенсії за віком, в тому числі і на пільгових умовах, а також пенсії за вислугою років не мала права. Допомогу по безробіттю просила виплачувати два рази на місяць.

Наказом ХМЦЗ від 13.10.2010 № НТ101013 ОСОБА_3 присвоєно статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 13.10.2010. У липні 2011 р. відповідач відмовилась від послуг державної служби зайнятості, на підставі чого наказом ХМЦЗ від 11.07.2010 № НТ110711 її знято з обліку громадян, що потребують допомоги у працевлаштуванні, та припинено виплату допомоги по безробіттю. Таким чином, відповідач перебувала на обліку у державній службі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю протягом періоду часу з 13.10.2010 по 11.07.2011.

Відповідно до копії персональної картки ОСОБА_3 № 00600004, наявної у матеріалах справи, відповідач є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою працездатного віку. Протягом останніх 12 місяців перебувала у трудових відносинах 30 тижнів та сплачувала страхові внески. Останнім місцем роботи ОСОБА_3 на момент звернення до ХМЦЗ є ТОВ ХШФ, де 11.05.2010 вона була звільнена за згодою сторін. Таким чином, на момент звернення до ХМЦЗ для надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю з врахуванням страхового стажу відповідач відповідала визначеним для цього законом умовам.

Відповідно до ст. 35 Закону № 1533-ІІІ роботодавець зобов'язаний надавати виконавчій дирекції Фонду відомості в установленому порядку про прийняття на роботу працівників; заробітну плату працівників, використання робочого часу тощо; сплату страхових внесків, у тому числі застрахованими особами. Достовірність зазначених у документах даних перевіряється виконавчою дирекцією Фонду. У разі їх недостовірності роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Достовірність поданої до ХМЦЗ інформації впливає на розмір матеріального забезпечення, що виплачується безробітному.

Згідно із Порядком, у випадку, якщо до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації, він повинен провести розслідування достовірності настання страхового випадку щодо такої особи. Результати перевірки оформлюються актом.

11.05.2011 ХМЦЗ проведено перевірку достовірності страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" стосовно ОСОБА_3 За результатами перевірки складено акт № 470/р-3, відповідно до висновків якого встановлено: ОСОБА_3 дійсно знаходилась у трудових відносинах з ТОВ ХШФ з 01.09.2009 по 11.05.2010, однак страховий стаж за період з січня 2010 р. по квітень 2010 р. відсутній. На підставі акту прийнято наказ № НТ110816 від 16.08.2011, відповідно до якого вирішено повернути кошти матеріального забезпечення, надані ОСОБА_3 як допомога по безробіттю, у період з 13.10.2010 по 11.07.2010 у розмірі 1819,62 грн. за рахунок роботодавця.

Відповідно до п. 7 Порядку протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Зазначене повідомлення направлене ТОВ ХШФ 19.08.2011 та отримане ним 25.08.2011, про що свідчить копія поштового повідомлення з відміткою про вручення у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Враховуючи те, що обидві сторони посилаються та визнають факт невиплати ОСОБА_3 заробітної плати під час її відпустки протягом місяців січень-квітень 2010 р., що є порушенням трудового законодавства, у суду не виникає сумніву у достовірності зазначених обставин і він вважає, що вони не потребують додатковому доказуванню.

Вище суд вже зазначав, що відповідальність роботодавця за шкоду, заподіяну страховику, наступає виключно за неподання йому неправдивих відомостей. При цьому, у Законі №1533-ІІІ, а також жодному іншому нормативно-правовому акті, факт порушення роботодавцем трудового законодавства не визначено як підставу для відповідальності роботодавця у сфері реалізації відносин загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, зокрема такої відповідальності, як повернення коштів матеріального забезпечення. Відповідальність за подібні правопорушення передбачена кримінальним, адміністративним та трудовим законодавством. Тобто, доводи позивача про наявність факту порушення ТОВ ХШФ трудового законодавства як підстави для повернення за його рахунок надмірно виплачених коштів матеріального забезпечення не відповідають чинному законодавству.

При цьому суд зазначає, що позивач по справі не надав жодних доказів про те, що ТОВ «ХШФ» відповідно до п.2 ч.2 ст.35 Закону №1533-ІІІ подавала ХМЦЗ в установленому порядку відомості про його колишнього працівника ОСОБА_3 Інформація, на недостовірність якої посилається позивач, надавалась ОСОБА_3 Відповідальність відповідно до ч.3 ст.35 Закону №1533-ІІІ у вигляді відшкодування страховику заподіяної шкоди, настає виключно у разі надання роботодавцем страховику недостовірної інформації у випадках передбачених п.2 ч.2 ст.35 Закону №1533-ІІІ.

Стосовно достовірності інформації про заробітну плату, надану до ХМЦЗ ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Судом досліджено зміст завіреної печаткою та підписом директора ХМЦЗ копії довідки про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття за вих. № 55 від 13.05.2010, видану ОСОБА_3 від ТОВ ХШФ. Відповідно до змісту зазначеної довідки у якості місяців розрахункового періоду, за які нарахована заробітна плата, вказано період з листопада 2009 р. по квітень 2010 р. включно. Навпроти кожного місяця зазначено кількість фактично відпрацьованих календарних днів, виплачену цього місяця заробітну плату, розмір заробітної плати, що застосовується для визначення її середнього показника та суми сплачених страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. При цьому, навпроти місяців з січня по квітень 2010 р. включно проставлено прочерки, що свідчить про невиплату ОСОБА_3 заробітної плати у даний період та несплату за неї страхових внесків. Довідка складена та видана за підписами керівника підприємства ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_6 Виходячи з вищевикладеного вбачається, що ТОВ ХШФ надало до ХМЦЗ достовірну інформацію про періоди виплати ОСОБА_3 заробітної плати, її розмір та розмір виплачених страхових внесків.

Дослідженням копії трудової книжки БТ-І №2457667 на імя ОСОБА_3 встановлено, що вона відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року, №301 «Про трудові книжки працівників» та заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту України, Міністерства юстиції України від 29.07.1993 року, №58. Інформація викладена в ній відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Між діяннями ТОВ «ХШВ» та наслідками у вигляді заподіяної шкоди ХМЦЗ відсутній причинний звязок. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з боку ТОВ ХШФ відсутній юридичний склад порушення законодавство про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку із чим з нього не може бути стягнуто надмірно виплачені суми матеріального забезпечення. Крім цього, суд зазначає, що інформація яка ТОВ ХШФ надавалась ОСОБА_3, яка в подальшому була нею використана для отримання допомоги по безробіттю містила достовірні дані та була повною, а тому посадові особи позивача мали можливість та були зобовязані правильно нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суми допомоги по безробіттю, зокрема мали врахувати довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття за вих. № 55 від 13.05.2010, видану ОСОБА_3 від ТОВ ХШФ.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позивачем не надано жодних належних доказів та доводів, що вказують на наявність ознак визначеного Законом порушення (подання недостовірної інформації), яке є підставою для повернення за рахунок роботодавця надмірно сплачених коштів допомоги по безробіттю. Зі свого боку, представник відповідача навела обґрунтовані доводи, що свідчить про неправомірність позовних вимог ХМЦЗ.

За таких обставин, суд вважає, що позов Херсонського міського центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю Херсонська швейна фабрика про стягнення суми заподіяної шкоди у розмірі 1819,62 грн. не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанову.

Керуючись ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову Херсонського міського центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська швейна фабрика" про стягнення суми заподіяної шкоди у розмірі 1819 (одна тисяча вісімсот девятнадцять) грн. 62 коп. відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 грудня 2011 р.

Суддя Анісімов О.В.

кат. 10.2.3