Справа № 757/42126/15-а
Суддя: Писанець В. А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя - Писанець В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив:

- зобов'язати Пенсійний фонд України, спільно з ПФУ в м. Алчевську і Головним управлінням ПФУ в Луганській області, вжити заходів по встановленню паперової/електронної пенсійної справи позивача, поставити позивача на облік в Управлінні міжнародного співробітництва ПФУ, проводити перерахунок, індексацію і виплату пенсії за віком, силами ПФУ, у відповідності до ст.ст. 27, 28, 40, 42, 43, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, в розмірі, визначеному законодавством на момент проведення перерахунку та виплати пенсії, не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням матеріалів пенсійної справи, з переведенням пенсії, за рахунок ПФУ, на особистий рахунок в установі банку за місцем постійного проживання в державі Ізраїль, через Державний експортно-імпортний банк України, в розмірі, визначеному відповідно до чинного законодавства України, щоквартально, у валюті держави Ізраїль, за офіційним обмінним курсом гривні до іноземних валют Нацбанку України, починаючи з 01.07.2014.

- здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком, за період з 07.10.2009 по 29.01.2013, в розмірі, передбаченому чинним законодавством, на момент виплати пенсії, одним платежем;

- виплатити компенсацію втрати частини доходу, в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії, за період з 07.10.2009 по 29.01.2013 та з 01.07.2014, по день фактичної виплати заборгованості, одним платежем. Надати виписку з розпорядження про перерахунок пенсії, з посиланням на нормативні акти.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі безпідставно відмовили в постановці на облік і виплати пенсії за віком на банківський рахунок, починаючи з липня 2014 року і за період з 07.10.2009 по 29.01.2013. Також, не було здійснено перерахунок і виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 29.01.2013, виплати компенсації в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії та інші.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області та представник Пенсійного фонду України проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 29.01.2013 та з 01.07.2014 по 09.05.2015 - залишено без розгляду.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2016 ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2016 постанову Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підстави для скасування судом касаційної інстанції судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд визначені ст. 227 КАС України, при цьому за приписами частини 5 вказаної норми висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, виходив з того, що суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови в позові, з огляду на помилковість висновків про те, що відсутність «правових механізмів» для здійснення даних виплат є підставою для припинення виплати раніше призначених, оскільки породжує дискримінацію громадян України які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції.

При цьому касаційний суд зазначив, що врегулювання питання на законодавчому рівні щодо виплати пенсій громадянам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та відсутність вирішення даного питання щодо громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, за практикою Європейського Суду з прав людини породжує дискримінацію таких громадян.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, 19.08.2001 виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 30.08.2013 позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду, визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Алчевську Луганської області щодо не відновлення виплати пенсії ОСОБА_1; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Алчевську Луганської області відновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та інші пенсійні надбавки у розмірі обрахованому на сьогоднішній день, згідно до ст. 27, 28, 40, 42, 43, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-ІV, з застосуванням при розрахунку пенсії середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2012 рік по документам, наявним у пенсійній справі з врахуванням додатково наданих документів про пенсійний стаж після призначеної пенсії, з проведенням перерахунку та індексування пенсії, як непрацюючому пенсіонеру на загальних підставах, згідно норм пенсійного законодавства, починаючи з 07.10.2009.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 скасовано постанову Алчевського міського суду Луганської області від 30.08.2013 в частині задоволення вимог позивача про зобов'язання поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 по 28.01.2013, та в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Одночасно постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2015 у справі № 757/39006/14-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015, у задоволенні позовних вимог позивача, однією з яких було зобов'язати Пенсійний фонд України витребувати пенсійну справу позивача з управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську, взяти до обліку пенсійну справу в управлінні міжнародного співробітництва Пенсійного фонду України, проводити перерахунок та індексацію пенсії - відмовлено.

Як зазначив позивач, виплата пенсії припинилася з 01.07.2014 у зв'язку з відсутністю механізму виплати пенсії громадянам, що постійно проживають закордоном та які отримували пенсію по місцю останнього проживання в Україні в районі проведення антитерористичної операції.

Після чого, позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про пенсійне забезпечення.

Листом від 04.11.2015 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що 28.09.2012 між Україною та Ізраїлем підписано угоду про соціальне забезпечення, яка регулюватиме питання пенсійного забезпечення громадян України, які виїхали на проживання до держави Ізраїль. На даний час триває робота щодо ратифікації даної угоди Верховною Радою України, тому питання про призначення і виплату пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, розглядатиметься після набрання чинності цією угодою.

Крім того, листом Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області від 04.11.2015 №5/Б-7, позивачу, для вирішення питання для подовження виплати пенсії з 01.07.2014 було запропоновано звернутися до районного (міського) управління Пенсійного фонду України за місцем проживанням (реєстрації), яке у повному обсязі здійснює свої функції, передбачені пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486.

Право позивача як громадянина України на соціальний захист у старості гарантовано статтями 24, 46 Конституції України, статтею 8 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проведення соціальних виплат особам в районах проведення антитерористичної операції здійснюється з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Даними підзаконними нормативно-правовими актами передбачено припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування органів державної влади на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території за фактичним місцем проживання (перебування).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пічкур проти України» № 10441/06 від 07.02.2014 (пункти 48-49) зазначив, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства».

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21.02.1997 у справі «Ван Раалте проти Нідерландів», п. 39).

Також Європейський суд з прав людини в даному рішенні зазначив, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, врегулювання питання на законодавчому рівні щодо виплати пенсій громадянам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та відсутність вирішення даного питання щодо громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, за практикою Європейського Суду з прав людини породжує дискримінацію громадян.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 передбачалось, що Верховна Рада України повинна привести у відповідність до Конституції України положення інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії», № 17767/08, пункт 72, від 19.06.2012). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

П. 1.1 - громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, та інші особи, передбачені цим Законом;

П. 1.4 - іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 45 даного Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в п. 16 зазначено що особа, яка зверталася за пенсією повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Відповідно до ст. 30 вищезазначеного Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

В ході судового розгляду представник позивача зазначав, що в останнє він в інтересах свого довірителя звертався до управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області із відповідною заявою про виплату пенсії, така обставина не заперечувалась представником останнього.

Таким чином з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини та з метою не допущення дискримінації позивача, як громадянина України, який постійно проживає за кордоном та якому пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні в районі проведення антитерористичної операції, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову ОСОБА_1 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області поставити його на пенсійний облік, здійснювати виплату пенсії за віком, з урахуванням доплат та надбавок.

При цьому позовні вимоги про зобов'язання Пенсійного фонду України, спільно з ПФУ в м. Алчевську і Головним управлінням ПФУ в Луганській області вжити певних заходів щодо пенсійної справи та обліку, виплати компенсації втрати частини доходу, в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії, за період з 07.10.2009 по 29.01.2013 та з 01.07.2014, по день фактичної виплати заборгованості, одним платежем суд знаходить безпідставними та не доведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,18,69-71, 93, 94, 97, 99, 100, 102, 104, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області поставити ОСОБА_1 на пенсійний облік, здійснювати виплату пенсій за віком, з урахуванням доплат та надбавок, за період з 07 жовтня 2009 року по 09 травня 2015 року, в розмірі передбаченому законодавством.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині призначення призначення та виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В. А. Писанець