Справа № 809/173/17
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 809/173/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.,

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Журавльової Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до відповідача: Прокуратури Івано-Франківської області, третя особа: ОСОБА_3

про визнання дій неправомірними, визнання незаконним наказу №1084 к від 20.12.2016 року та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Прокуратури Івано-Франківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним наказу №1084 к від 20.12.2016 року та поновлення на роботі.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що звільнений з посади прокурора Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області (на час відпустки ОСОБА_4 для догляду за дитиною) та з органів прокуратури Івано- Франківської області з 14 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скорочення кількості прокурорів органу прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» (наказ прокурорі Івано-Франківської області № 1264к від 14.12.2015 року із змінами, внесеними наказом виконувача обов'язків прокурора Івано-Франківської області № 1453к від 21.12.2015 року).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги викладені в адміністративному позові підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти даного позову заперечила надавши суду письмове заперечення, просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського океружного адміністративного суду із позовною заявою до Прокуратури Івано-Франківсьої області, Робочої групи Львівського регіонального центру про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення дій, скасування наказів №1265к від 14.12.2015 року ти №1453к від 21.12.2015 року, поновлення на роботі, стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

За результатами розгляду постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 року зазначений вище наказ із внесеними змінами скасовано та зобов'язано прокуратуру Івано-Франківської області поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, стягнуто з прокуратури Івано-Франківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 26 квітня 2016 року. В частині поновлення на роботі та стягнення місячної заробітної плати постанову допущено до негайного виконання.

Відповідно до вимог ст. ст. 235, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та на виконання рішення суду першої інстанції від 26.04.2016 року наказом прокурора Івано-Франківської області № 449к від 26.05.2016 року скасовано наказ прокурора області № 1264к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області (на час відпустки ОСОБА_4 для догляду за дитиною) та поновлено його на посаді прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області з 15.12.2015 року, звільнивши з посади прокурора Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області (на час відпустки ОСОБА_4 для догляду за дитиною) з 14.12.2015 року.

Прийняте судом першої інстанції рішення від 26.04.2016 року оскаржено прокуратурою області до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постановою суду апеляційної інстанції від 30.11.2016 року апеляційну скаргу прокуратури області задоволено. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 30.11.2016 року, у зв'язку з чим відпали обставини, які передували поновленню ОСОБА_1 на посаді прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області з 15.12.2015 року.

Згідно з вимогами ст. 235 Кодексу законів про працю України наказ про поновлення на роботі працівника на підставі рішення суду, скасовується, а не видається наказ про звільнення з роботи, оскільки такої підстави звільнення ні в Кодексі законів про працю України ні в Законі України «Про прокуратуру» немає. При цьому в такому випадку не має значення, чи перебуває працівник на лікуванні, враховуючи наступне.

Таким чином, наказ від 14.12.2015 року скасовано про звільнення позивача та поновлення на посаді прокурора Калуської місцевої прокуратури було викликано необхідністю виконання вимог закону про негайне виконання імперативного рішення суду у справі про поновлення на роботі, незалежно від того, чи вступило рішення в законну силу. Враховуючи, що з часом дане рішення скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, яка відразу набрала законної сили, у відповідача були правові підстави для скасування наказу № 449к від 26.05.2016 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

В даному випадку припинення трудових відносин з ОСОБА_1 відбулось не з ініціативи прокуратури області, а у зв'язку з тим, що апеляційним судом прийнято рішення від 30.11.2016 року про скасування постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Івано-Франківської області, робочої групи Львівського регіонального центру про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, скасування наказів № 1264к від 14.12.2015 року та № 1453к від 21.12.2015 року, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Наказ прокурора Івано-Франківської області № 1084к від 20.12.2016 року, яким скасовано наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Калуської місцевої прокуратури № 449к від 26.05.2016 року і фактично відновлено дію наказу № 1264к від 14.12.2015 року (із змінами внесеними наказом від 21.12.2015 року № 1453к), не є власне наказом про звільнення ОСОБА_1, тому він не підлягає оцінці на відповідність вимогам Кодексу законів про працю України щодо дотримання відповідачем процедури звільнення.

За таких обставин відсутні підстави для визнання незаконним наказу прокурора Івано-Франківської області №1084к від 20.12.2016 року. Дана правова позиція викладена у Постанові Вищого адміністративного суду України від 03.11.2016 року у аналогічній справі № 826/17527/15 (К/800/5485/16).

Крім того, при розгляді цивільної справи № 6-156цс 12 Верховний Суд України 26 грудня 2012 року зробив правовий висновок, відповідно до якого зміст терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» охоплює лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України.

Таким чином, у мотивувальній частині постанови Верховного Суду України від 26.12.2012 року зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених ст. 41 КЗпП України (ч. 3 цієї норми).

Зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Отже позовні вимоги про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу прокуратури Івано-Франківської області є безпідставними та необгрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного та встановленого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 24.03.2017 року.