Справа № 808/3591/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року 11год.55хв.Справа № 808/3591/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Аксарін Р.М.

відповідача: представник Макаренко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат"

до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області

про скасування Припису від 31.10.2016р. №03/035-П в частині п.п.1,2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Запорізькій області № 02/035-П від 31.10.2016 в частині пунктів 1 та 2.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач не повинен отримувати висновок державної екологічної експертизи на види діяльності та об'єкти, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а саме на процес переробки небезпечної хімічної речовини, оскільки такий висновок надається на розділ "Оцінка впливу на навколишнє середовище" проектної документації, а згідно ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не підлягають обов'язковій експертизі проекти будівництва об'єктів І-ІІІ категорії складності.

Також позивач вважає, що не повинен отримувати дозвіл (дозвіл на внесення змін до дозволу) на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на існуюче джерело викиду № 26 від додатково встановленого технологічного обладнання на дільниці ректифікації цеху № 2 для процесу дегазації залізнодорожних цистерн, оскільки товариство має дозвіл на викиди, форма дозволу не передбачає перелік обладнання, на яке він розповсюджується. Параметри джерела викиду (труби) не змінилися; кількість та якість складу забруднюючих речовин на джерелі викиду № 26 після встановлення баку залишилась без змін на рівні нормативів, передбачених існуючим Дозволом. Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що види діяльності позивача становлять підвищену екологічну небезпеку, а тому позивач повинен отримати висновок державної екологічної експертизи на види діяльності та об'єкти, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а саме на процес переробки небезпечної хімічної речовини (кубових залишків виробництва тетрахлориду титану). Також в ході перевірки встановлено, що позивачем на дільниці ректифікації цеху №2 додатково встановлено технологічне обладнання для процесу дегазації залізничних цистерн, яке пов'язане з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря та здійснює викиди через існуюче джерело викиду № 26. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни. Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заперечення відповідача, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (далі - ТОВ "ЗТМК"), за результатами якої складено акт (а.с.10-19 том 1).

В ході проведеної перевірки відповідачем, зокрема, встановлено, що у позивача відсутній висновок державної екологічної експертизи на види діяльності та об'єкти, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а саме на процес переробки небезпечної хімічної речовини (кубових залишків виробництва тетрахлориду титану) у хімічному виробництві ТОВ "ЗТМК"; на дільниці ректифікації цеху № 2 додатково встановлено технологічне обладнання для процесу дегазації залізнодорожних цистерн (повітронагрівач - 1 од., вагон-цистерни - 20 од., бак з вапновим молоком - 1 од.), яке пов'язане з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря та здійснює викиди через існуюче джерело викиду № 26, що не передбачено дозвільними документами. Новий дозвіл (дозвіл про внесення змін до дозволу) підприємством не отримано.

За результатами висновків акта перевірки відповідачем винесено припис № 03/035-П від 31.10.2016 (а.с.8-9 том 1), пунктами 1 та 2 якого позивачу приписано:

1. Отримати висновок державної екологічної експертизи на види діяльності та об'єкти, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а саме на процес переробки небезпечної хімічної речовини (кубових залишків виробництва тетрахлориду титану) у хімічному виробництві ТОВ "ЗТМК";

2. Отримати дозвіл (дозвіл на внесення змін до дозволу) на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на існуюче джерело викиду № 26 від додатково встановленого технологічного обладнання на дільниці ректифікації цеху №2 для процесу дегазації залізнодорожних цистерн.

Позивач з вказаними пунктами припису не погоджується та оскаржує їх в даній справі. При цьому зазначає, що оскільки нового будівництва не відбулося, то висновок державної екологічної експертизи отримувати не потрібно; не заперечуючи обставин щодо додаткового встановлення технологічного обладнання на дільниці ректифікації цеху № 2 для процесу дегазації залізнодорожних цистерн вказує, що параметри джерела викиду (труби) не змінилися, встановлення додаткового обладнання не призвело до зміни параметрів джерела викиду, оскільки таке додаткове обладнання є джерелом утворення викиду.

Надаючи оцінку оскаржуваним пунктам припису, суд враховує таке.

1. Щодо необхідності отримання висновку державної екологічної експертизи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про екологічну експертизу", екологічна експертиза в Україні - вид науково-практичної діяльності уповноважених державних органів, еколого-експертних формувань та об'єднань громадян, що ґрунтується на міжгалузевому екологічному дослідженні, аналізі та оцінці передпроектних, проектних та інших матеріалів чи об'єктів, реалізація і дія яких може негативно впливати або впливає на стан навколишнього природного середовища, і спрямована на підготовку висновків про відповідність запланованої чи здійснюваної діяльності нормам і вимогам законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про екологічну експертизу", основними завданнями екологічної експертизи є: 1) визначення ступеня екологічного ризику і безпеки запланованої чи здійснюваної діяльності; 2) організація комплексної, науково обґрунтованої оцінки об'єктів екологічної експертизи; 3) встановлення відповідності об'єктів експертизи вимогам екологічного законодавства; 4) оцінка впливу діяльності об'єктів екологічної експертизи на стан навколишнього природного середовища, і якість природних ресурсів; 5) оцінка ефективності, повноти, обґрунтованості та достатності заходів щодо охорони навколишнього природного середовища; 6) підготовка об'єктивних, всебічно обґрунтованих висновків екологічної експертизи.

Об'єктами державної екологічної експертизи є 1) державні інвестиційні програми, проекти схем розвитку і розміщення продуктивних сил, розвитку окремих галузей економіки; 2) проекти генеральних планів населених пунктів, схем районного планування; 3) документація по перепрофілюванню, консервації та ліквідації діючих підприємств, окремих цехів, виробництв та інших промислових і господарських об'єктів, які можуть негативно впливати на стан навколишнього природного середовища, в тому числі військового та оборонного призначення; 4) проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в галузі забезпечення екологічної (в тому числі радіаційної) безпеки, охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів, діяльності, що може негативно впливати на стан навколишнього природного середовища; 5) документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів і речовин (у тому числі тих, що закуповуються за кордоном), які можуть створити потенційну загрозу навколишньому природному середовищу; 6) документація щодо генетично модифікованих організмів, що призначаються для використання у відкритій системі (ст. 14 Закону України "Про екологічну експертизу").

Тобто, об'єктом державної екологічної експертизи може бути не лише проект будівництва, як зазначає позивач, а й документація по перепрофілюванню виробництв, документація по впровадженню нових технологій, які можуть негативно впливати на стан навколишнього природного середовища чи можуть створити потенційну загрозу навколишньому природному середовищу.

При цьому стаття 13 Закону України "Про екологічну експертизу" передбачає, що здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 затверджено Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Відповідно до п. 9 вказаного Переліку, до видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку (а відтак і підлягають обов'язковій державній екологічній експертизі), віднесено хімічне виробництво (включаючи виробництво основних хімічних речовин, хімічно-біологічне, біотехнічне, фармацевтичне виробництво, виробництво засобів захисту рослин, регуляторів їх росту, мінеральних добрив, полімерних і полімервмісних матеріалів, виробництво та зберігання наноматеріалів потужністю понад 10 тонн на рік, зберігання хімічних продуктів (базисні і витратні склади, сховища, бази) незалежно від методів та обсягу виробництва продукції; підприємства з вилучення, виробництва і перероблення азбесту, азбестовмісних продуктів (азбестоцементної продукції потужністю понад 20 тис. тонн на рік, фрикційних матеріалів - понад 50 тонн на рік готової продукції, інших виробів - понад 200 тонн на рік).

Відповідно до ст.39 Закону України "Про екологічну експертизу", реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється.

Покликання позивача на вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в даному випадку не обґрунтоване, оскільки названий Закон регулює іншу сферу відносин, ніж Закон України "Про екологічну експертизу".

Зважаючи, що позивач здійснює переробку небезпечної хімічної речовини (кубових залишків виробництва тетрахлориду титану), і вказаний вид діяльності становить підвищену екологічну небезпеку, вимога відповідача про необхідність отримання висновку державної екологічної експертизи на вказаний вид діяльності є правомірною. За наведених обставин, судом не встановлено протиправності в пункті 1 припису № 03/035-П від 31.10.2016.

2.Щодо необхідності отримання дозволу (дозволу про внесенні змін до дозволу) на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на існуюче джерело викиду № 26.

Сторонами не заперечуються обставини, що позивач має діючий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелом №26 (а.с.83-139 том1).

Водночас, відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни.

За визначенням, наведеним у ст.1 вказаного Закону, джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Позивачем не заперечуються обставини, що на дільниці ректифікації цеху № 2 додатково встановлено технологічне обладнання для процесу дегазації залізнодорожних цистерн, яке пов'язане з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря та здійснює викиди через існуюче джерело викиду №26. Вказані обставини підтверджуються також технологічною схемою (а.с.174 том 1).

Не ставлячи під сумнів доводів позивача на те, що встановлення додаткового обладнання не вплинуло на параметри труби (джерела викиду № 26) суд все ж таки зазначає, що встановлення додаткового технологічного обладнання, яке здійснює викиди через існуюче джерело викиду № 26, призвело до зміни кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, які надходить в атмосферне повітря через джерело викиду № 26.

Виходячи зі змісту ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", позивачу слід внести зміни до наявного в нього дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що пункт 2 припису № 03/035-П від 31.10.2016 відповідає вимогам чинного законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

А відтак, у задоволенні позовних вимоги позивачу слід відмовити повністю.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька