Справа № 826/2557/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2017 року письмове провадження № 826/2557/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення №26885227 від 09.12.2015р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язання відповідача в термін, визначений законодавством вчинити дії щодо державної реєстрації права власності на підставі заяви ОСОБА_1 за реєстраційним №14638950 від 03.09.2015р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято правомірно.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 26.04.2006р. у справі №2-120/06 виділено в натурі ОСОБА_2 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається з квартири №1, а саме: 1 тамбур площею 1,6кв.м.; 1-1 передпокій 20,1кв.м., 1-2 ванна 3,8кв.м., 1-3 туалет 2,9кв.м, 1-4 житлова 13,2кв.м., 1-5 столова 8,6кв.м., 1-6 житлова 38,1кв.м, 1-10 кухня 8,8кв.м, 1-11 сіни 6,8кв., 1-7 житлова 20,1кв.м, 1-8 коридор 6,8кв.м, 1-9 житлова 13,5кв.м., 1-12 сіни 9,8кв.м., всього 154,1кв.м. та надвірні будівлі: гараж літ. «Ж», сарай літ. «Е» та вбиральня літ. «Д».

Розпорядженням Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації №2353 від 21.12.2006р. «Про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1» ОСОБА_2 - власнику ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1, присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_2.

04 червня 2010 року між ОСОБА_2 (Дарувальник) та ОСОБА_1 (Обдарована) укладено договір дарування частини житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1623, відповідно до якого: Дарувальник безоплатно передає належну йому на праві власності ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, у власність Обдарованої, а Обдарована приймає у власність вказану частину житлового будинку на земельній ділянці площею 529кв.м., кадастровий номер 72:425:006, розташовані: житловий будинок, цегла, житловою площею 116.20кв.м., нежитловою площею 97,30кв.м., під літ. «А», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», погреб літ. «під Е», гараж літ. «Ж», спорудження «І, №1-3».

03 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Відділу (Центр) надання адміністративних послуг Солом'янської РДА з заявою про державну реєстрацію права власності.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Шиян О.В. від 09.12.2015р. №26885227 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням та у зв'язку із цим про зобов'язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та полягає в наступному: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою тощо.

Процедуру проведення державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі - Порядок № 868) (на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно даного Порядку № 868, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Перелік таких документів для здійснення державної реєстрації прав визначено пунктами 37-76 Порядку №868.

Відповідно до п. 37 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою особою позивача 03.12.2015р. подано заяву про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2. До вказаної заяви були додані наступні документи:

- копії паспортів;

- копія довіреності;

- оригінал та копія Розпорядження №2353 від 21.12.2006р. Солом'янської РДА;

- оригінал та копія договору дарування частини житлового будинку від 04.06.2010р. №1623;

- оригінал та копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2010р. №26411150;

- копія рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26.04.2006р. у справі №2-120/06;

- технічний паспорт;

- копія чергового кадастрового плану від 10.11.2014р.

Відповідно до п. 15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Суд погоджується з рішенням державного реєстратора від 09.12.2015р. №26885227 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки як було встановлено судом, на реєстрацію права власності уповноваженою особою позивача були подані документи, зокрема: рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26.04.2006р. у справі №2-120/06, яким виділено в натурі ОСОБА_2 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається з квартири №1, а саме: 1 тамбур площею 1,6кв.м.; 1-1 передпокій 20,1кв.м., 1-2 ванна 3,8кв.м., 1-3 туалет 2,9кв.м, 1-4 житлова 13,2кв.м., 1-5 столова 8,6кв.м., 1-6 житлова 38,1кв.м, 1-10 кухня 8,8кв.м, 1-11 сіни 6,8кв., 1-7 житлова 20,1кв.м, 1-8 коридор 6,8кв.м, 1-9 житлова 13,5кв.м., 1-12 сіни 9,8кв.м., всього 154,1кв.м. та надвірні будівлі: гараж літ. «Ж», сарай літ. «Е» та вбиральня літ. «Д»; розпорядження Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації №2353 від 21.12.2006р. «Про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1», яким ОСОБА_2 - власнику ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1, присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_2 та

договір дарування частини житлового будинку від 04.06.2010р.

У той же час, в заяві про державну реєстрацію права власності від 03.12.2015р. представником позивача було вказано адресу: АДРЕСА_2, що в даному випадку не відповідає правовстановлюючим документам, які були подані на реєстрацію права власності.

Суд зазначає, що відповідно до договору дарування від 04.06.2010р. до ОСОБА_1 перейшов у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2, як то зазначено в заяві від 03.12.2015р.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем рішення №26885227 від 09.12.2015р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій