Справа № 826/1485/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/1485/16

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 826/1485/16

Суддя доповідач Губська Л.В.

У Х В А Л А

23 березня 2017 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Губська Л.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грундфос Україна» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, Управління казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

До апеляційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв’язку з тим, що у кошторисі ДПІ відсутні кошти на сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Щоб мати можливість зменшити тягар судових витрат законодавцем передбачено, що суд зобов’язаний з’ясувати майновий стан особи. Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про поганий майновий стан.

Якщо майновий стан особи не дає можливості оплатити судові витрати, то суд відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України може прийняти рішення, яким звільнити особу від оплати судових витрат повністю або частково.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Обмежене фінансування або ж несвоєчасне перерахування коштів з державного бюджету бюджетній установі, яка діє як суб’єкт владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору на певний строк є правом, а не обов'язком суду, а також враховуючи, що у клопотанні апелянта відсутні достатні докази неможливості сплати судового збору, визначенні ст. 88 КАС України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015р., зобов’язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні достатні правові підстави для відстрочення апелянту сплати судового збору.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень ст. 187 КАС України є процесуальним обов’язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Порядок та розміри сплати судового збору регулюється Законом України “Про судовий збір” від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову не майнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем – 1 розмір мінімальної заробітної плати, фізичною особою – 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами – 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, за подання апеляційної скарги судовий збір має бути сплачено в розмірі – 3031,60 грн.

Вказані недоліки можуть бути усунуті апелянтом шляхом подання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про оплату судового збору за вказаними вище реквізитами.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт подав апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 грудня 2016 року після сплину строку на апеляційне оскарження. Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки (а.с. 233 на звороті), копію оскаржуваного рішення представник апелянта отримав 08 грудня 2016 року, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 03 березня 2017 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19.12.2016 Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві вже було подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року, яку ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 06.01.2017 залишено без руху у зв’язку з несплатою судового збору за подачу апеляційної скарги. В подальшому, ухвалою від 23 січня 2017 року апелянту продовжувався строк для усунення недоліків та ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 про повернення апеляційної скарги в касаційному порядку не оскаржено.

Апелянт подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 грудня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Однак, податковим органом не підтверджено, що ним вчинялись активні дії для отримання коштів з державного бюджету з метою сплати судового збору для оскарження судового рішення.

Водночас звертаючись з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт знову ж таки не надає платіжного доручення про сплату судового збору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання.

Таким чином, апелянту необхідно встановити строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, а саме: надати обґрунтоване клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження з наданням доказів поважності причин щодо його пропуску.

Враховуючи викладене, суддя-доповідач дійшов до висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу апелянта без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч. 3 статті 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 КАС України, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 108, 187, ч.3 ст. 189 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без руху.

3. Встановити строк для усунення зазначених недоліків протягом 30 днів з моменту отримання копії ухвали.

4. Роз’яснити апелянту, що у випадку не виконання вимог ухвали у встановлений строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Суддя: Л.В. Губська