Справа № 313/1543/16-а(2-а/313/15/2016)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 313/1543/16-а(2-а/313/15/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Ільїна Юрія Валентиновича

на постанову Веселівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року у справі №313/1543/16-а (2а/313/15/2016) за позовом ОСОБА_2 до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Ільїна Юрія Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

07 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: постанову №000131(01)06 державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Ільїна Юрія Валентиновича, від 28.10.2016 року за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 48 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в сумі 85 грн., визнати незаконною та скасувати. Провадження у адміністративній справі закрити на підставі ст.. 38 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що під час притягнення позивача до відповідальності відповідачем не було взято до уваги жодних всіх істотних обставин справи та доказів, які надавав позивача на підтвердження обставин, що свідчать про відсутність у його діях ознак правопорушення. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 29.12.2016 року адміністративний позов задоволено: та скасовано постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 48 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що факт самочинного водокористування ТОВ «СВК Фрунзе» у період з 01.01.2014 року по 13.07.2014 року підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, тому за вчинене правопорушення на позивача, відповідно до закону, було правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, відповідач зазначив, що в даному випадку немає підстав вважати, що дозвіл на спеціальне водокористування ТОВ «СВК Фрунзе» було продовжено за принципом мовчазної згоди.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 жовтня 2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Ільїним Ю.В. складено протокол відносно директора ТОВ «СВК Фрунзе» ОСОБА_2 про порушення останнім п. 9 ст. 44, ст.. 49 Водного кодексу України.

Також, 28 жовтня 2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Ільїним Ю.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на директора ТОВ «СВК Фрунзе» ОСОБА_2 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.. 48 КУпАП на підставі встановлених фактів про те, що ТОВ «СВК Фрунзе» в період з 01.01.2014 року по 13.07.2014 року порушувало право державної власності на води, а саме: самовільно збирало та використовувало з підземного водоносного горизонту воду без дозволу на спеціальне водокористування.

Вважаючи вказану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «СВК Фрунзе» до 31.12.2013 року мало дозвіл на офіційне водокористування, ще до закінчення дозволу, воно зверталось до відповідних органів за продовження строку на спеціальне водокористування. Оскільки відмови в наданні дозволу позивач не отримав, має місце принцип мовчазної згоди, та дозвіл на спеціальне водокористування має бути автоматично продовжений. Відповідач на зазначене уваги не звернув, що призвело, на думку суду, до прийняття неправомірної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

У відповідності до ст.. 48 КУпАП, самовільне захоплення водних об'єктів або самовільне водокористування, переуступка права водокористування, а також укладення інших угод, які в прямій чи прихованій формі порушують право державної власності на води тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Суд зазначає, що триваючим правопорушенням є проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов'язків визначених правовою нормою.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд зазначає, що користування водами без спеціального дозволу є порушенням яке безпосередньо пов'язано із вчиненням активних дій з приводу забору та використання води з підземного водоносного горизонту. Фактично таке порушення складається з певної кількості активних дій, які призводять триваючого порушення правових норм.

Таким чином, відповідальність за таке правопорушення може бути накладено у строк протягом двох місяців з дня виявлення такого правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перевірки відповідачем встановлено, що ТОВ «СВК Фрунзе» директором якого є позивач, було здійснено збір та використання вод з підземного водоносного горизонту в період з 01.01.2014 року по 13.07.2014року.

За наслідками виявленого правопорушення 28.10.2016 року відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування води водних об'єктів місцевого значення здійснюється на підставі дозволу, що видається органом виконавчої влади АРК з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів АРК, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Також відповідно до приписів ст. 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених ст. 23 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, водокористування, зокрема, в господарських потребах підприємствами здійснюється тільки на підставі виданого у відповідності до вимог закону спеціального дозволу із окремим визначенням ліміту використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин, у разі настання певних обставин ці ліміти можуть бути зменшені. Чинне законодавство не передбачає можливість отримання мовчазної згоди на продовження дозволу спеціального водокористування.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у період з 01.01.2014 року по 13 липня 2014 року з підземного водоносного горизонту ТОВ «СВК Фрунзе» було забрано 11040.4 м-3 води. Позивачем у справі вказаних фактів не спростовано.

Вказане безумовно свідчить на користь правомірності застосування до позивача ОСОБА_2 - директора ТОВ «СВК Фрунзе» адміністративного стягнення передбаченого ст. 48 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що ініціювання позивачем вирішення питання про надання дозволу на спеціальне водокористування до закінчення попереднього дозволу на водокористування , який закінчився 31.12.2013 року, а також подальше надання ТОВ «СВК Фрунзе» спеціального дозволу строком дії з 14.07.2014 року, не є обставиною, що свідчить про відсутність підстав для застосування адміністративної відповідальності за використання вод без спеціального дозволу, саме у період з 01.01.2014 року по 13.07.2014 року.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції та призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області - задовольнити.

Постанову Веселівського районного суду Запорізької області від 29.12.2016 року у справі №313/1543/16-а (2а/313/15/2016) - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів відповідно до ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова