Справа № 334/5555/16-а(2-а/334/285/16)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2017 року справа № 334/5555/16-а(2-а/334/285/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2016 року по справі №334/5555/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 04.04.2016 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки) та виплатити різницю між отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що в 2002 році йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. 09.05.2014 позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону. Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком з тих підстав, що в 2002 році позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією та Законами України права, оскільки, за позицією позивача, пенсія за віком на пільгових умовах та пенсія за віком є два різних видів пенсійного забезпечення, у зв'язку з чим право вибору пенсії належить позивачу.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2016 адмінісративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст.. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.04.2016 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки) та виплатити різницю між отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, позивачу з 31.05.2002 вже призначено пенсію за віком за Списком №1, яка з 01.01.2004 обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому законних підстав для призначення, нарахування та виплати позивачу пенсії відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують звернення з заявою про призначення пенсії за віком не має.

Від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що з 31.05.2002 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, призначену відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04.08.2016, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 18.08.2016 №214/Т-1 Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком за нормами ст. 26 з урахуванням ч.4 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що в травні 2002 року позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи так дії протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком із здійсненням нового нарахування, оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Таким чином, враховуючи те, що пенсія позивачу за віком на пільгових умовах призначена під час дії Закону №1058, то посилання суду першої інстанції про те, що позивачу призначено пенсію за іншим Законом, а не за Законом №1058, є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать положенням п.2 Прикінцевих положень Закону №1058, яким чітко визначено, що пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки, положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, то суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачу раніш вже була призначена пенсія за віком на підставі цього Закону.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, ухвалено рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2016 року по справі №334/5555/16-а скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко