Справа № 810/945/16
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/945/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.

за участю секретаря: Понсе Кашоіди О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" задоволено повністю.

Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 16 жовтня 2015 року по 17 грудня 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області (на даний час - Києво-Святошинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області) було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Агрозахист Донбас» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 24 грудня 2015 року №415/10-13-22-02-21/30048570, в якому встановлено порушення позивачем вимог:

- пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.136.1, п.138.2 ст.138, п.135.1, 135.2 ст.135, пп.137.1, пп.137.4 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті на суму 2899506,00 грн., в тому числі за 2014 рік на суму - 2899506,00 грн.;

- пп.192.1.1, 192.1.2 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (рядок 25 Декларації) всього у сумі 994232,00 грн., у тому числі за січень 2014 року - 199153,00 грн., лютий 2014 року - 8333,00 грн., березень 2014 року - 70314,00 грн., листопада 2014 року - 716432,00 грн. та завищення від'ємного значення (рядок 19), у сумі 764800,00 грн. в тому числі за квітень 2014 року - 139406,00 грн., травень 2014 року - 40511,00 грн., червень 2014 року - 184135,00 грн., липень 2014 року - 128642,00 грн., серпень 2014 року - 25634,00 грн., вересень 2014 року - 132400,00 грн., жовтень 2014 року - 114072,00 грн.;

- пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20207,00 грн.;

- ч.1 п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 49897,00 грн.;

- п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637, а саме: перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касі ТОВ «Агрозахист Донбас» на загальну суму 199484,60 грн.

На підставі акту перевірки №415/10-13-22-02-21/30048570 від 24 грудня 2015 року, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2016 року №, згідно якого за порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 33755,00 грн., у тому числі 20207,00 грн. за основним платежем та 13548,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24 грудня 2015 року №Ю-, щодо сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 49897,00 грн., у тому числі 49897,00 грн. недоїмки;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25 січня 2016 №, згідно якого за порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 24949,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2016 року №, згідно якого за порушення п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637, позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 398969,20 грн. за перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.

Суд першої інстанції задовольняючи даний позов прийшов до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки надані позивачем первинні документи містять усі обов'язкові реквізити; матеріалами справи підтверджується виконання господарських операцій та їх використання у господарській діяльності позивача, а тому останній правомірно включив відповідні суми до складу витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу). Якщо додаткові блага надаються у не грошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.14.1.47 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Отже, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись насамперед на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 24 грудня 2015 року №415/10-13-22-02-21/30048570, посадовими особами відповідача в ході проведення вибіркової перевірки було встановлено неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік з доходу, отриманого як додаткове благо, в сумі 86969,95 грн. з відповідального за фінансово господарську діяльність директора ОСОБА_3 з коштів, перерахованих ПрАТ «МТС Україна» за послуги мобільного зв'язку (послуги роумінгу, вих. дзвінки за кордон, конвент-послуги, мобільний GPRS-інтернет, WAP GPRS), оскільки у позивача були відсутні підтвердження витрат на послуги мобільного зв'язку, пов'язаних з господарською діяльністю підприємства, а саме: відсутні підтвердження про відрядження працівників за кордон, оскільки до перевірки не було надано первинні документи та авансові звіти, які б підтверджували факт відрядження та деталізовані рахунки від оператора із зазначенням номерів абонентів і часу їх розмов, журнали обліку дзвінків із зазначеннями цілей дзвінків та їх тривалості за кожним номером, чим порушено п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 14785,00 грн.

Також, в акті перевірки зазначено, що позивачем до перевірки не надано документів, які б підтверджували зв'язок витрат на сувенір оберіг «Щаслива підкова» із господарською діяльністю підприємства, у зв'язку з чим відповідач дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 7500,00 грн., які були сплачені позивачем ОСОБА_4, є доходом, що був отриманий директором ТОВ «Агрозахист Донбас» ОСОБА_3 в якості додаткового блага, чим порушено п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 1275,00 грн.

Крім того, з акту перевірки також вбачається, що позивачем не утримано податок на доходи фізичних осіб з виплачених коштів у розмірі 27647,20 грн., які були сплачені ФОП ОСОБА_5 за ремонт авто та ФОП ОСОБА_6 за послуги харчування, чим порушено вимоги п.п.168.1.1 ст. 168 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 4147,00 грн.

На підставі встановлених порушень відповідач прийшов до висновку, що позивачем в порушення вимог п.1 ч.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не утримано та не перераховано до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 49897,00 з доходу, отриманого як додаткове благо з директора ТОВ «Агрозахист Донбас» ОСОБА_3 в сумі 86969,95 грн. за послуги мобільного зв'язку та в сумі 7500,00 грн. за сувенір, перерахованих ФОП ОСОБА_4, а також з виплачених позивачем коштів ФОП ОСОБА_6 за послуги харчування та ФОП ОСОБА_5 за ремонт авто на загальну суму 27647,20 грн.

З наявних в справі доказів вбачається, що ТОВ «Агрозахист Донбас» користується послугами мобільного зв'язку, що надаються оператором ПрАТ «МТС Україна» на підставі Договору про надання послуг мобільного зв'язку №4086886/1.10385846 від 28 січня 2008 року, відповідно до якого за ТОВ «Агрозахист Донбас» закріплюється особовий рахунок №1.10385846, за яким у оператора обліковуються група номерів мобільних телефонів, які належать позивачеві та використовуються його співробітниками.

Згідно деталізованої інформації про розрахунки за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна», загальний розмір витрат на послуги мобільного зв'язку у період з січня 2014 року по жовтень 2014 року становить 86969,95 грн.

На підтвердження оплати послуг мобільного зв'язку всіх абонентських номерів за зазначеним особовим рахунком позивачем надано рахунки за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна» за період січень-жовтень 2014 року та платіжні доручення щодо оплати послуг мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна».

Використання мобільного зв'язку на ТОВ «Агрозахист Донбас» здійснюється на основі наказу від 24 січня 2008 року №24/01 «Про впровадження стільникового (мобільного) зв'язку в товаристві», згідно з яким, серед іншого, закріплено Положення про правила користування стільниковим (мобільним) зв'язком ТОВ «Агрозахист Донбас».

За умовами вказаного Положення, користування корпоративним мобільним зв'язком дозволяється працівникам товариства лише у виробничих цілях, при вирішенні питань, пов'язаних із господарською діяльністю ТОВ «Агрозахист Донбас».

У зв'язку з цим, працівник, якому надане право на користування послугами корпоративного мобільного зв'язку, в момент отримання мобільного телефону та sim-карти підписує акт приймання-передачі службового телефону для користування корпоративним мобільним зв'язком виключено у виробничих цілях.

До складу корпоративного мобільного зв'язку включаються, в тому числі але не виключно, наступні види послуг операторів зв'язку: вартість мобільних розмов; вартість мобільного інтернету (GPRS/EDGE-інтернет, WAPGPRS та ін.); вартість передачі даних GSM; вартість передачі SMS-повідомлень, SMS-лого; вартість послуг голосової пошти; вартість послуг роумінгу.

Даним Положенням визначено перелік посад ТОВ «Агрозахист Донбас», яким надається право користування корпоративним стільниковим (мобільним) зв'язком.

На підтвердження зв'язку витрат позивача на послуги мобільного зв'язку із його господарською діяльністю, окрім названих вище договору, наказу, рахунків, ТОВ «Агрозахист Донбас» надано Акт приймання-передачі службового телефону від 28 лютого 2013 року, згідно з яким директору товариства ОСОБА_3 передано в користування мобільний телефон з номером телефону НОМЕР_1, та посадову інструкцію директора товариства.

Вартість послуг мобільного зв'язку включається до складу валових витрат тільки за наявності відповідних документів, які дозволять підтвердити зв'язок цих витрат з господарською діяльністю суб'єкта підприємництва.

У листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 26 лютого 2010 року №2412 вказано, що документами, які могли б підтвердити зв'язок витрат на мобільний зв'язок із господарською діяльністю суб'єкта господарювання є розрахункові документи про оплату послуг мобільного зв'язку на підставі рахунків оператора, наказ керівника про придбання мобільних телефонів та використання їх у господарській діяльності підприємства, угода з оператором мобільного зв'язку про надання послуг із зазначенням переліку номерів, що обслуговуються, правила користування мобільним зв'язком, затвердження керівником, і тому подібне.

Позивачем на підтвердження зв'язку витрат на послуги мобільного зв'язку з господарською діяльністю надано наказ керівника про впровадження стільникового (мобільного) зв'язку в товаристві, Положення про правила користування стільниковим (мобільним) зв'язком ТОВ «Агрозахист Донбас», згідно з яким визначено правила користування корпоративним мобільним зв'язком, перелік посад, яким надається право користування корпоративним стільниковим (мобільним) зв'язком, договір про надання послуг мобільного зв'язку, рахунки за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна», платіжними дорученнями про оплату мобільних послуг, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги твердження відповідача про те, що ненадання позивачем первинних документів, авансових звітів, які б підтверджували факт відрядження та деталізовані рахунки від оператора із зазначенням номерів абонентів і часу їх розмов, журнали обліку дзвінків із зазначеннями цілей дзвінків та їх тривалості за кожним номером, унеможливлює підтвердження зв'язку витрат на послуги мобільного зв'язку з веденням господарської діяльності позивача, оскільки надання таких документів не передбачено жодним нормативним документом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано належні та достатні докази правомірності врахування витрат на послуги мобільного зв'язку у складі інших витрат при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також докази зв'язку таких витрат із господарською діяльністю товариства, у зв'язку з чим доводи податкового органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб у сумі 14785,00 грн. є безпідставними та такими, що не підтверджуються документально.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено виплати на користь фізичних осіб-підприємців сум коштів за виконані роботи та отримані послуги.

Так, 30 січня 2014 року ТОВ «Агрозахист Донбас» через ОСОБА_7 було придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 сувенір «Оберіг щаслива підкова» вартістю 7500,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 30 січня 2014 року №33, актом прийому-передачі від 31 січня 2014 року, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 03 лютого 2014 року №116 та випискою по рахунку №949.

Згідно тверджень позивача, вказаний сувенір був придбаний за рахунок чистого прибутку товариства та витрати на його придбання у валові витраті товариства не включалися. Сувенір «Оберіг щаслива підкова» був приданий товариством у представницьких цілях, а саме з нагоди ювілею компанії, що підтверджується актом прийому-передачі від 31 січня 2014 року.

24 лютого 2014 року ТОВ «Агрозахист Донбас» через ОСОБА_8 придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (платник єдиного податку, ІІ група) послуги по ремонту автомобіля, що підтверджується накладною від 22 лютого 2014 року б/н, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22 лютого 2014 року №17, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 24 лютого 2014 року №123 та випискою по рахунку №949.

У квітні 2014 року ТОВ «Агрозахист Донбас» придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (платник єдиного податку, ІІ група) послуги з харчування, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №С-00000029 від 16 квітня 2014 року та №С-00000031 від 18 квітня 2016 року.

При цьому, зі змісту акта перевірки випливає, що податковий орган поставив під сумнів правомірність дій позивача щодо неутримання з сум виплачених доходів зазначеним вище фізичним особам-підприємцям податку з доходів фізичних осіб, оскільки до перевірки не були надані документи на підтвердження наявності для цього правових підстав.

Відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зокрема, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Фізичні особи-підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до п.177.6 ст.176 Податкового кодексу України у разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Згідно п.177.8 ст.177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 станом на момент здійснення господарських операцій із позивачем були зареєстровані як фізичні особи-підприємці, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

При цьому, податковий орган не вказує, що зазначені вище фізичні особи-підприємці (контрагенти позивача) на час нарахування коштів не були зареєстровані відповідно до закону як суб'єкти підприємницької діяльності.

Таким чином, посилання відповідача на обов'язок позивача як податкового агента здійснити утримання податку з доходів фізичних осіб із сум виплачених на користь зазначених фізичних осіб-підприємців при їх виплаті спростовується матеріалами даної справи.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що беручи до уваги наведені вище особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, відсутні правові підстави для нарахування та сплати позивачем як податковим агентом податку на доходи з фізичних осіб, які відповідно до положень чинного законодавства підлягають сплаті до бюджету за господарськими операціями, що мали місце між ТОВ «Агрозахист Донбас» та ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_5 як самозайнятими особами, оскільки позивач не виступає податковим агентом по відношенню до даних фізичних осіб-підприємців та у нього не виникає обов'язку утримувати податок на доходи фізичних осіб за вказаними господарськими операціями. Враховуючи те, що база оподаткування податком на доходи фізичних осіб збігається з базою оподаткування єдиним соціальним внеском, вказаний висновок суду в повній мірі поширюється і на не правомірність нарахування позивачу грошових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску за цими господарськими операціями.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом встановлено порушення ТОВ «Агрозахист Донбас» вимог п.2.8, п.2.9, п.2.10 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року №637, що виявилось у перевищенні залишку готівки в касі на загальну суму 199484,60 грн., у зв'язку з тим, що згідно п.4.1.7 розділу ІV Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Агрозахист Донбас», затвердженого наказом директора ТОВ «Агрозахист Донбас» ОСОБА_3 від 05 січня 2012 року №01/01-12, адміністрація зобов'язана видавати заробітну плату у встановлені законодавством терміни: аванс - 15 числа, зарплата - 1 числа щомісячно. При цьому, відповідач в акті перевірки зауважив, що день настання строку виплати заробітної плати ТОВ «Агрозахист Донбас» - 1 число кожного місяця, а відтак позивач накопичував готівкову виручку для виплати заробітної плати до настання строків її виплати, у тому числі за 30 жовтня 2014 року на суму 88340,83 грн. та за 31 жовтня 2014 на суму 111143,77 грн.

Також, відповідач в акті перевірки зазначив, що в касовій книзі готівку не внесено до графи «у тому числі на зарплату», а лише зазначено в графі «Залишок на кінець дня». Інші документи, щодо визначення строку виплати заробітної плати в ході перевірки не надавалися.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637.

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Пунктом 1.2 Положення №637 визначено, що касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі; касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Вказаним Положенням також передбачено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.8 Постанови №637, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Згідно п. 2.9 Постанови №637, готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).

Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Пунктом 3.1 Положення №637 встановлено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 вказаного Положення, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора ТОВ «Агрозахист Донбас» від 14 січня 2014 року №14/01-ОД встановлено з 01 січня 2014 року ліміт залишку готівки у касі у розмірі 30000,00 грн.

При цьому, наказом ТОВ «Агрозахист Донбас» від 13 січня 2014 року №13/01-14 «Про визначення термінів виплати авансу та заробітної плати» встановлено, що видача заробітної плати здійснюється у встановлені законодавством терміни: аванс з 12 по 16 числа, зарплата з 29 по 02 числа щомісячно.

З наявних в справі копій аркушів касової книги вбачається, що 30 жовтня 2014 року залишок грошових коштів на кінець дня становить 118340,83 грн., а 31 жовтня 2014 року залишок грошових коштів на кінець дня становить 141143,77 грн.

Згідно копії касової книги за 03 листопада 2014 року, залишок на початок дня становить 141143,77 грн., а надходження грошових коштів у касу підприємства за день становить 35091,58 грн.

При цьому, в рядку «Видаток» зазначено, що 03 листопада 2014 року було видано ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 158582,06 грн.

Як вбачається з платіжної відомості за 03 листопада 2014 року №АЗП00000052, касиром ОСОБА_9 03 листопада 2014 року було проведено виплату заробітної плати працівникам ТОВ «Агрозахист Донбас» на загальну суму 158582,06 грн.

З даної відомості також вбачається, що виплата грошей за 03 листопада 2014 року підтверджується підписами одержувачів коштів, а також підписом директора товариства та головного бухгалтера на видачу такої готівки.

Як вбачається з копії касової книги за 03 листопада 2014 року, станом на 03 листопада 2014 року в касі підприємства на кінець дня залишок грошових коштів становить14860,09 грн.

Наказом ТОВ «Агрозахист Донбас» від 13 січня 2014 року №13/01-14 «Про визначення термінів виплати авансу та заробітної плати» встановлено терміни видачі заробітної плати: аванс з 12 по 16 числа, зарплата з 29 по 02 числа щомісячно.

Відповідно до п. 2.10 Положення №637, підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту).

Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси відомостях на виплату грошей (далі - видаткова відомість) (додаток 1).

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що готівкові кошти у сумі 158582,06 грн. це сума зарплати працівників ТОВ «Агрозахист Донбас», що входить до фонду оплати праці, та яка була видана з каси підприємства 03 листопада 2014 року, що підтверджується касовою книгою за 03 листопада 2014 року та платіжною відомістю за 03 листопада 2014 року №АЗП00000052, вказані грошові кошти могли знаходитись в касі понад ліміту каси на протязі 3 робочих днів, а саме 30 жовтня 2014 року - четвер, 31 жовтня 2014 року - п'ятниця, 01 листопада 2014 року - 02 листопада 2014 року (субота та неділя), 03 листопада 2014 року - понеділок, а тому застосування відповідачем штрафних санкцій за надходження в касі суми 199484,60 грн. є безпідставним.

Відповідно до статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Як свідчать матеріали даної справи, позивачем подавалися заперечення на акт перевірки від 24 грудня 2015 року №415/10-13-22-02-21/30048570, разом з яким додавалися також і копії наказу від 13 січня 2014 року №13/01-14 «Про визначення термінів виплати авансу та заробітної плати», платіжної відомості за 03 листопада 2014 року №АЗП00000052, касової книги за 30 жовтня 2014 року, 31 жовтня 2014 року та за 03 листопада 2014 року.

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2016 року №, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24 грудня 2015 року №Ю-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25 січня 2016 №, податкове повідомлення-рішення від 25 січня 2016 року №, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем до суду були надані належні та допустимі докази дотримання норм чинного податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 20.03.17

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Костюк Л.О.