Справа № 819/299/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/299/17

16 березня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В., за участі секретаря судового засідання Ліщинської М.М., представника відповідача - Кащишин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області

про визнання рішення протиправним, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відмову у наданні дозволу, викладене у листі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу";

- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.03.2016 №19-946/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення";

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва за межами населеного пункту Тернопільської міської ради.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 23.02.2016 він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,10 га для садівництва на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району. Головне управління Держгеокадастру 09.03.2016 видало наказ №19-946/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення». Однак право власності на земельну ділянку позивач не оформив і не має наміру в подальшому оформляти, тобто не скористався своїм правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва. У зв'язку з чим позивач 10.01.2017 звернувся до відповідача із клопотанням для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для індивідуального садівництва на території за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради. Разом з тим, за результатами розгляду даного клопотання Головним управлінням прийнято рішення про відмову у його задоволені, що викладено в листі від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17.

Таке рішення відповідача позивач вважає безпідставним необґрунтованим, та таким що порушує його конституційні права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що Головне управління Держгеокадастру вже видало наказ від 09 березня 2016 року за №19-946/14-16-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність позивачу, орієнтовною площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. З врахуванням цього, представник Головного управління Держгеокадастру вважає, що ОСОБА_2, один раз скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, а тому його повторне звернення із заявою про виділення земельної ділянки в іншому місці буде суперечити вимогам ч.4 ст.116 Земельного кодексу України.

Крім того, представник відповідача зазначила, що враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення рівного права власності на землю громадян (учасників бойових дій в зоні АТО), та недопущення підвищення соціальної напруги, Головне управління відмовило у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки.

Вважає, що таке рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою законним, обґрунтованим, а тому вважає, що підстав для визнання його протиправним та скасування немає.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_2 є учасником бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 10 липня 2015 року (аркуш справи 8).

Позивач 16.07.2015, як учасник АТО, звернувся в Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області із клопотанням для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для садівництва на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району. (аркуш справи 9).

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області 26.08.2015 видало наказ №19-2650/14-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (аркуш справи 9).

На підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (розробник ДП «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія) погодженого у встановленому порядку, сформовано земельну ділянку площею 0,10 га та здійснено її державну реєстрацію Відділом Держгеокадастру у Тернопільському районі від 18.01.2016 і присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач 23.02.2016 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (оренду) загальною площею 0,10 гектарів, для садівництва на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району (аркуш справи 10).

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області 09.03.2016 видало наказ №19-946/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» (аркуш справи 10).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що видання вищезазначеного наказу свідчить про те, що позивач уже скористався один раз на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. Суд з такою позицією представника Головного управління Держгеокадастру не погоджується, виходячи з наступного:

Частинами 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України регламентовано, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно положень статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Судом встановлено, що Позивач право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) на сьогоднішній день не оформив, не здійснив державну реєстрацію земельної ділянки в порядку передбаченому Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дана обставина не заперечується відповідачем.

Крім того, позивач 3 лютого 2017 року усім компетентним органам, в тому числі й Головному управлінню Держгеокадастру подав нотаріально засвідчену заяву про відмову від подальшого оформлення права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 (аркуш справи 11).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не скористався своїм правом на отримання безплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва у розумінні статті 116 Земельного Кодексу України.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог в частині скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.03.2016 №19-946/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення". Разом з тим, приходячи до переконання про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме: «Скасування» спірного наказу, не відповідає обставинам у справі. Визнанню протиправним і скасуванню підлягає акт індивідуальної дії, який прийнятий чи виданий всупереч вимог чинного законодавства. В даному випадку, наказ від 09.03.2016 №19-946/14-16-СГ, виданий правомірно, проте, внаслідок вищеописаних обставин, він втратив свою чинність. Разом з тим, враховуючи позицію відповідача щодо того, що такий наказ є чинним, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде визнання такого наказу нечинним в судовому порядку.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відмову у наданні дозволу, викладене у листі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва за межами населеного пункту Тернопільської міської ради, суд вражає за необхідне зазначити наступне:

Позивач, 10 січня 2017 року, як учасник АТО, звернувся в Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області із клопотанням (разом із відповідними додатками) для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0600 га для індивідуального садівництва розташованої за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради. До прийняття рішення по поданій заяві, 08.02.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області із клопотанням, в якому вказує, що не заперечує щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі (аркуш справи 12), а перед цим, а саме: 03.02.2017 позивач свою відмову від подальшого оформлення права на ділянку згідно наказу від 09.03.2016 №1-946/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» оформив нотаріально(аркуш справи 11).

За результатами розгляду клопотання Позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для індивідуального садівництва на території за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у його задоволені, що викладено в листі від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 (аркуш справи 13).

Суд вважає, що таке рішення є необґрунтованим та протиправним, виходячи з наступних доводів:

Згідно з пунктом 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій встановлено ряд пільг, зокрема щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Як зазначено вище, судом встановлено, що позивач право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) на сьогоднішній день не оформив, не здійснив державну реєстрацію земельної ділянки в порядку передбаченому Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому і не скористався своїм правом на отримання безплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва у розумінні статті 116 Земельного Кодексу України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що жодним нормативно-правовим актом в сфері земельних відносин не визначено будь-яких обмежень (заборон) щодо можливості відмови від подальшої реалізації права на отримання безкоштовно земельної ділянки на будь-якій стадії, але лише до моменту виникнення права власності на неї у визначеному законом порядку.

Як визначено в частині 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту листа від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 щодо розгляду клопотання про прийняття наказу, підставою відмови у наданні такого дозволу є те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 09 березня 2016 року за №19-946/14-16-СГ Позивачу вже було надано наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Як зазначено вище, ч.7 ст.118 ЗК України, встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не навів жодної правової норми, яка б слугувала підставою відмови, оскільки позивач відмовився від подальшого оформлення права на земельну ділянку наданого згідно наказу Головного управління Держгеокадасру у Тернопільській області від 09.03.2016 №19-946/14-16-СГ.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва.

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права.

Оскільки, відповідач протиправним рішенням порушив права позивача, суд вважає, що поновити порушені права позивача слід шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відмову у наданні дозволу, викладене у листі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу» та зобов'язання відповідача розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відмову у наданні дозволу, викладене у листі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.02.2017 №31-19-0.51-1722/2-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу".

3. Визнати нечинним наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.03.2016 №19-946/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення".

4. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту земелеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0, 0600 га для індивідуального садівництва розташованої за межами населеного пункту Тернопільської міської ради.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 21 березня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.