Справа № 592/11240/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р.Справа № 592/11240/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2017р. по справі № 592/11240/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і свої вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України. Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватися разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яку слід було сплачувати у повному обсязі, і відповідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної зарплати на 2016 р.» мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1130 грн. Отже він мав отримати у 2016 році 5650 грн. разової грошової допомоги, але отримав 920 грн., тобто недоплата за 2016 р. склала 4730 грн. На час виникнення спірних відносин між ним та відповідачем діяла редакція ч. 5 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Постановою Кабінету Міністрів України № 121 від 02.03.2016 р. було установлено, що у 2016 р. виплата разової грошової допомоги до 5 травня передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. тобто у меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 12 цього Закону. Зазначає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 р. підлягає застосуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон України № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу. Просив суд визнати протиправними дій при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня, гарантованої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік; зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня, гарантованої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік; зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум - залишено без задоволення.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2017 року та прийняти нову, якою визнати протиправними дії відповідача при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня, гарантованої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат. Вказує, що рішенням Конституційного Суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційною норми нової редакції ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до якої встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині 4 статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги ветеранам війни у 2016 році слід застосовувати Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ, однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році у розмірі 920,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141. Таким чином, його права обмежено шляхом порушення відповідачем принципу пріоритетності закону над підзаконними актами України. Посилається на рішення Верховного суду України від 10.02.2016 року (справа №537/5837/14-а). Зазначає, що зупинення дії ч.5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не було. Посилається на рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Кечко проти України".

Начальник Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації подала письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Путивльського районного суду Сумської області від 29.12.2016 року без змін.

Від начальника Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 14.03.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи без задоволення адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 29.05.2015 р. (а.с. 10), користується пільгами, встановленим для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 через відділення поштового зв'язку до 5 травня виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920 грн. (а.с. 19 - 22).

Вважаючи таку виплату незаконною, через те, що здійснена вона була не в повному обсязі, позивач звернувся із позовом до суду.

Залишаючи без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було допущено порушення прав позивача, та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 проводилася в порядку, визначеному законом - у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що до 5 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав щорічну грошову допомогу в розмірі 920 грн., що не спростовано відповідачем (підтверджено у позові).

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними. Зазначені норми не скасовані в встановленому порядку неконстутиційними не визнані, а тому підлягають застосуванню.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, виходив з того, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян. З цього приводу, суд першої інстанції послався на рішення Конституційного суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012.

У рішенні №3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав на те, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Колегія суддів зазначає, що оскільки діє закон, яким надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір щорічної разової допомоги до 9 травня, то дії Кабінету Міністрів України по її визначенню є законними.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно виплачена позивачу щорічна разова допомога в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Кечко проти України", то колегія суддів вважає його помилковим, оскільки в даному випадку спір стосується визначення розміру суми виплат згідно законодавства, а по справі "Кечко проти України" спір стосується невиплати належних сум у зв'язку з відсутністю в Законах України про державний бюджет відповідних витрат.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008, то колегія суддів зазначає, що воно не стосується норм Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", цей закон не визнаний неконституційним і є діючим.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на рішення Верховного суду України від 10.02.2016 року (справа №537/5837/14-а) теж є помилковим, оскільки воно стосуються законодавства, яке діяло в 2014 році.

Щодо доводів апеляційної скарги, що зупинення дії ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не було, то це теж не впливає на висновки суду, оскільки спірні відносини регулюються "Прикінцевими та перехідними положеннями" Бюджетного кодексу України.

Також з урахуванням вищезазначеного, рішення суду відповідає положенням ст. 22 та ст. 46 Конституції України.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2017р. по справі № 592/11240/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2017 р.