Справа № 171/298/17
Суддя: Семенова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/298/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Семенової Н.М.

за участю секретаря Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішення УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області від 12.01.2017 року щодо відмови в перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05.05.2016 року та довідки від 16.12.2016 року та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області перерахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 21 серпня 2016 року, виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 21750 гривень на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 05.05.2016 року та з 01.12.2016 року - виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 24000 гривень на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 16.12.2016 року

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-УІІІ про звільнення суддів в зв'язку з поданням заяви про відставку його звільнено з посади судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. Наказом № 2-К від 12.01.2015 року його відраховано зі штату суду. Відповідно до постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року в справі № 171/110/15-а, яка набрала законної сили 30 березня 2015 року, позовні вимоги до УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області задоволено, зобов'язано УПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 13 січня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2016 року, яка набрала законної сили 14 липня 2015 року, зобов'язано УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотки від грошового утримання діючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі в розмірі 82 % від грошового утримання діючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з 13 січня 2015 року. Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили 26 жовтня 2016 року, зобов'язано УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області перерахувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотки від грошового утримання діючого судді, який працює на відповідній посаді, з 01 жовтня 2015 року, виходячи з розмірів суддівської винагороди в розмірі 20924 гривень 56 копійок на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 10.11.2015 року. Нарахування та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється відповідачем на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.01.2015 року, виданої ТУ ДСА України в Дніпропетровській області. Згідно вказаної довідки, оригінал якої знаходиться в матеріалах пенсійної справи, заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 18 524 грн. 56 коп. Згідно довідки ТУ ДСА в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суддівська винагорода (заробітна плата) судді станом на 05.05.2016 року складає 21750 гривень та станом на 16.12.2016 року складає 24000 гривень.

Листом УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області від 12.01.2017 року в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви позивача на підставі довідки про заробітну плату станом на 01.05.2016 року та з 01.12.2016 року відмовлено. На підставі зазначеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивача у судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, згідно даних розносної книги вихідної кореспонденції Апостолівського районного суду про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав до суду заперечення, в яких зазначив, що п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016 року передбачено, що судді у відставці, в тому числі тому, який вийшов у відставку після набрання чинності цим Законом, щомісячне довічне грошове утримання встановлюється у розмірі 80-90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року. Щомісячне довічне грошове утримання буде обчислюватись відповідно до ст..142 Закону 1402 суддям, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді, або призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. Положеннями закону 2453 з урахуванням Конституційного суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 р. та Закону передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довідного грошового утримання у разі зміни грошового утримання/ розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-УІІІ про звільнення суддів в зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, наказом № 2-К від 12.01.2015 року відраховано зі штату суду, про що здійснено відповідний запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року в справі № 171/110/15-а, яка набрала законної сили 30 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області задоволено, зобов'язано УПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 13 січня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (а.с. 23-25).

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили 18.11.2016 року, зобов'язано УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотки від грошового утримання діючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі в розмірі 82 % від грошового утримання діючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, з 01 жовтня 2015 року.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, але 12.01.2017 року, листом № П-106 йому було відмовлено у зв'язку з тим, що з 01.12.2016 року змінились розміри складових суддівської винагороди, судді у відставці звертаються за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, з 01.01.2017 року діє ЗК «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким передбачається, що по 31 грудня 2017 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 05.05.2016 року за № 790 вбачається, що заробітна плата працюючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області станом на 01.05.2016 року складає: посадовий оклад - 14 500,00 гривень, надбавка за вислугу років 50 % - 7 250,00 гривень, а всього 21 750,00 гривень.

Згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 16.12.2016 року за № 2198 вбачається, що заробітна плата працюючого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області станом на 01.12.2016 року складає: посадовий оклад - 16000,00 гривень, надбавка за вислугу років 50 % - 8000,00 гривень, а всього 24000,00 гривень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" (в редакції чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених який статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію як суддя у відставці.

З 01.12.2016 року зріс розмір мінімальної заробітної плати та розмір заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді, з якої позивачу призначено довічне грошове утримання.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області із заявою про проведення перерахунку його довічного грошового утримання к судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА у Дніпропетровській області за № 08-03/1107 від 16.12.2016 року про заробіток працюючого судді на відповідній посаді для перерахунку довічного грошового утримання.

Листом відповідача № П-106 від 12.01.2017 року у проведені перерахунку пенсії позивачу відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.»

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд зауважує, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Із змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

08 червня 2016 року, Конституційним Судом України було прийняте Рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ ;Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу ІІІ ;Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Суд вважає, що у вказаному спорі також слід виходити з того, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, встановлені на день виникнення у нього права на відставку, не можуть скасовуватись ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів та пов'язуватись із нестабільністю законодавства, що регулює правовідносини із вказаного питання. Слід також зазначити, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), а в момент виникнення права на її призначення.

Отже частинами 2-3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що:

- суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

- Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, який відповідно до довідки ТУ ДСА України у Дніпропетровській області № 790 від 05 травня 2016 року становить 21 750,00 гривень, та відповідно до довідки ТУ ДСА України у Дніпропетровській області № 2198 від 16 грудня 2016 року становить 24 000,00 гривен. Але З 01.12.2016 року змінився розмір складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Водночас, з 01.01.2017 року діє Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким передбачається, що по 31 грудня 2017 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, а отже рішення відповідача щодо відмови йому у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, рішенню Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, а тому є неправомірним, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 п. 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншої стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При подачі адміністративного позову до суду ОСОБА_1 сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 640 гривні 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 94, 99, 158-163 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області від 12.01.2017 року щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді, з 21 серпня 2016 року на підставі довідки від 05.05.2016 року та з 01 грудня 2016 року на підставі довідки від 16.12.2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 - 640 гривень 00 копійки в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. М. СеменовСеменова