Справа № 813/1890/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року№ 876/528/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії, Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії про визнання протиправними та скасування наказу № 336 від 14.09.2015, -

встановив:

07.06.2016 позивач звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії, Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідачів, скасувати наказ Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області за № 336 від 14.09.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СВ Самбірського МВ МВС України у Львівській області» та відновити обставини, які існували до порушення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 позов залишено без розгляду.

Із цією ухвалою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що з зазначеним позовом вона звернулась в межах місячного строку встановленого ч. 4 ст. 99 КАС України, отже строк звернення до суду з позовом нею не пропущений.

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду визначений ч. 4 ст. 99 КАС України, оскільки про порушення її прав їй було відомо ще 15.09.2015, а звернулась до суду лише 04.06.2016, а тому враховуючи відсутність підстав для поновлення цього строку, у відповідності до 100 КАС України адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 4 цієї статті якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено старшим прямим начальником, який має право накладати дисциплінарні стягнення. Старший прямий начальник у разі надходження заяви про поновлення пропущеного строку подання скарги повинен всебічно та об'єктивно розглянути її і прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено в досудовому порядку.

Порядок подання та розгляду скарги передбачений ст. 20 Дисциплінарного статуту. Так, у відповідності до положень ч. 1 зазначеної статті, особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржувався протиправний наказ № 336 від 14.09.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СВ Самбірського МВ МВС України у Львівській області» та дії посадових осіб щодо проведення службового розслідування з приводу притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, зокрема з рапортів від вересня 2015 року (лист ГУ МВС України у Львівській області № 13/П-7907 від 02.11.2015, лист НП України № 24/П-35 від 06.01.2016, лист ГУ НП у Львівській області № РП-1089/01/13/5-2016 від 23.05.2016, лист НП України № 24/П-1211 від 04.05.2016, ГУ МВС України у Львівській області № Рп-712/01/13/71-2016, № Оп-151/01/13-2016 від 27.05.2016 (а. с. 10-14).

Крім того, згідно відповіді НП України від 04.05.2016 № 24/П-1211 на рапорт ОСОБА_2 від 28.03.2016 про надання відомостей про результати розгляду попереднього рапорту вказано, що копію висновку службового розслідування направлено Голові ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області Загарії Д.Д. для вирішення питання про скасування наказу Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області за № 336 від 14.09.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СВ Самбірського МВ МВС України у Львівській області».

06.05.2016 на адресу Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області надійшла вищезазначена відповідь Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області за № П-712/01/13/71-2016 від 18.04.2016, з якої ОСОБА_2 дізналася, що службове розслідування завершено та складено висновок, затверджений головою НП України «Про результати службового розслідування за рапортом слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2.» від 17.02.2016 (а. с. 174-175).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що з наявних в матеріалах справи рапортів, такі не стосуються оскарження згаданого наказу за № 336 від 14.09.2015, а тому не можуть вважатись скаргами щодо накладення дисциплінарного стягнення, та як наслідок не вказують на дотримання позивачем процедури досудового вирішення спору, є неправомірними, оскільки з вищенаведеної відповіді вбачається, що рапорт стосувався саме оскаржуваного наказу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у п. 35 рішення від 12.03.2009 (справа Плахтєєв та Плахтєєва проти України) зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45).

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи вищенаведене, оскільки законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, перебіг строку звернення до суду потрібно відраховувати від дня, коли ОСОБА_2 була ознайомлена з відповіддю Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області за результатами розгляду її рапортів, тобто з 06.05.2016.

З огляду те, що оскаржена ухвала судом першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до безпідставного залишення позовної заяви без розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись, ст.ст. 99, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 813/1890/16 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 20.03.2017.