Справа № 754/350/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/350/17 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо виключення з розміру пенсії її підвищення на 35% суми основного розміру пенсії на підставі Постанови КМУ від 23.04.2012 року №355 та зобов'язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та підвищення йому пенсії з урахуванням показника 35% суми основного розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ від 23.04.2012 року №355 та подати звіт до суду про виконання постанови суду від 29.02.2016 року протягом 10 робочих днів.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.8 ст.183-2 КАС України, апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2014 року, задоволено позов ОСОБА_3, внаслідок чого зобов'язано ГУПФУ в м. Києві здійснити з 15.05 2013 року перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру посадового окладу у відповідності з вимогами наказу Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року, визнано неправомірними дії ГУПФУ в м. Києві щодо відмови здійснити перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_3 з урахуванням 90% премії та 83% грошового забезпечення, а також з урахуванням підвищення розміру пенсії на 35% суми основного розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ від 23.04.2012 року № 355 та зобов'язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та підвищення пенсії ОСОБА_3 як військовому пенсіонеру з урахуванням 90% премії та 83% грошового забезпечення, а також з урахуванням підвищення розміру пенсії на 35% суми основного розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ від 23.04.2012 року № 355 з 01.04.2012 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві подати у місячний термін звіт до суду про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року.

19.10.2016 року до суду Головним Управлінням пенсійного фонду України в м. Києві подано до суду звіт про виконання рішення суду.

Позивач, вважаючи, що відповідач, подавши до суду звіт про виконання рішення суду, фактично постанову суду не виконав в повному обсязі, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем надано належні та допустимі докази про виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується повною мірою з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Згідно із ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав свій захист шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду, та в його обґрунтування посилається на неналежне виконання відповідачем постанови Деснянського районного суду м.Києва 29.02.2016, а саме виконання її не в повному обсязі.

Тобто спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Згідно із вимогами ч. 2, 4 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ст.267 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно ч.9 ст.267 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаної постанови Деснянського районного суду м.Києва від 29.02.2016, порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ч.9 ст. 267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в разі, якщо судове рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то відповідно до ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, такі особи мають право звернутися із заявою про роз'яснення такого судового рішення.

Отже, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, правильно по суті вирішивши справу, ухвалив рішення з помилковим застосуванням норм процесуального права, тому постанова підлягає зміні в мотивувальній частині, відповідно до п.1 ст.201 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року - змінити в мотивувальній частині, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

А.Б.Парінов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Парінов А.Б.