Справа № 826/14637/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В, Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (далі - Позивач, ПАТ «Чернігівгаз») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - Відповідач, Офіс ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2016 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконання платником податків зобов'язання зі сплати податку пов'язується з моментом подання останнім до банку платіжного доручення, подальше перерахування коштів із запізненням не з вини платника не може бути підставою для притягнення Позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неповному дослідженні судом всіх фактичних обставин справи, оскільки згідно даних Офісу ВПП ДФС сплата податкового зобов'язання здійснювалося за іншим платіжним дорученням ніж те, на яке посилається Позивач.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив її вимоги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що у серпні 2016 року посадовими особами Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку ПАТ «Чернігівгаз» з питань несвоєчасності сплати платежу за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2015 року по декларації з податку на додану вартість № від 20.05.2015 року. У ході перевірки податковим органом виявлено, що в порушення п. 57.1 ст. 57, п. 126.1 ст. 126 ПК України підприємством несвоєчасно сплачено до бюджету суму внеску з податку на додану вартість по податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року № від 20.05.2015 року, а саме граничний термін сплати - 30.05.2015 року, фактично сплачено - 03.06.2015 року. Результати перевірки зафіксовані в акті від 17.08.2016 року №1203/28-10-41-06/03358104 (а.с. 8-10). На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 06.09.2016 року № (а.с. 12), яким до Позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 4 календарні дні сплати податкового зобов'язання у розмірі 2 436 952,00 грн. у розмірі 10% у сумі 243 695,00 грн. за платежем: податок на додану вартість.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 16, 31, 49, 54, 57, 126, 129, 200-1, 203 Податкового кодексу України, ст. ст. 8, 20, 21, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. п. 2, 4, 21, 22, 24 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМ України від 16.10.2014 року №569, прийшов до висновку, що своєчасне подання платником податків платіжного доручення про сплату податкового зобов'язання до банку звільняє таку особу від відповідальності у випадку несвоєчасного перерахування банківською установою коштів до бюджету.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписи п. п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України визначають, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому згідно ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено у ході перевірки ПАТ «Чернігівгаз», Позивачем 20.05.2015 року було подано до Офісу ВПП ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року №, в якій визначено належну до сплати суду ПДВ - 2 447 588,00 грн. Відтак, враховуючи приписи ст. 203 ПК України, граничний строк сплати грошового зобов'язання був 30.05.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позивачем подано 27.05.2015 року до АБ «Кліринговий дім» платіжне доручення №4167 на суму 2 447 588,00 грн. з призначенням: «*;101;; поповнення електронного рах. для сплати ПДВ за квітень 2015р….» (а.с. 14).

Однак, як зазначає Апелянт, судом першої інстанції не було враховано, що згідно даних АІС «Податковий блок», Позивачем було сплачено кошти у розмірі 2 447 488,00 грн. згідно платіжного доручення від 03.06.2015 року №938446 (а.с. 44), що, на думку податкового органу, свідчить про порушення ПАТ «Чернігівгаз» граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України За порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Системний аналіз свідчить, що виконання платником обов'язку з перерахуванню в бюджет суми зобов'язання, а отже його сплата, пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.09.2014 року у справі № 810/5307/13-а.

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписи п. 200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу визначають, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу; б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 (далі - Порядок №569), визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Відповідно до п. 21 Порядку №569 для перерахування до бюджету та/або на спеціальний рахунок платника податку сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданих податкових декларацій з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

На підставі таких реєстрів Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету та/або на спеціальні рахунки платників податку з їх електронних рахунків.

Згідно п. 22 вказаного Порядку у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань та/або для перерахування на спеціальний рахунок: 1) платник податку у строки, встановлені Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з власного поточного рахунка; 2) Казначейство перераховує кошти в межах їх залишку на такому рахунку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету та/або на спеціальний рахунок коштів, що перераховуються платником податку з поточного рахунка на електронний рахунок.

Приписи п. 24 Порядку №569 визначають, що Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію щодо перерахованих з їх електронних рахунків коштів до бюджету і на спеціальний рахунок у день, що настає за днем такого перерахування, та не перерахованих сум у зв'язку з відсутністю коштів на таких рахунках.

Тобто, за вказаним вище алгоритмом саме на Казначейство покладено обов'язок на підставі поданих ДФС реєстрів не пізніше останнього дня строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, здійснити перерахунок суми податку до бюджету та/або на спеціальні рахунки платників податку з їх електронних рахунків.

Разом з тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, матеріалами справи не підтверджується відсутність станом на 30.05.2015 року на електронному рахунку ПАТ «Чернігівгаз» коштів, необхідних для погашення узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 2 447 588,00 грн. При цьому, згідно даних АІС «Податковий блок» 03.06.2015 року були зараховані кошти у розмірі 2 447 488,00 грн. з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 03.06.2015 року №938446. А тому, Апелянтом не було враховано, що переказ коштів, які обліковуються на електронному рахунку платника податків, до бюджету в рахунок сплати узгодженого податкового зобов'язання, повинно за правилами Порядку №569 здійснювати Казначейство, а не сам платник.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що подання платником до банківської установи платіжного документа у межах граничного строку сплати податкових зобов'язань свідчить про своєчасність виконання грошових зобов'язань зі сплати податку. А тому, враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає обґрунтованою позицію Окружного адміністративного суду м. Києва про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.