Справа № 483/776/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 483/776/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Казанлі Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Очаківської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Очаківської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 14 липня 2015 року адміністративною комісією Очаківської міської ради було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, якою за продаж пива неповнолітній особі на позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Цю постанову позивачка вважає незаконною, оскільки у неї не виникало сумнівів щодо віку особи, якій вона продала пиво, крім того, відповідачем справу було розглянуто із суттєвими порушеннями процесуального законодавства. Посилаючись на викладене, а також на те, що працівниками поліції було спровоковано її на продаж пива неповнолітній особі, просила скасувати оскаржувану постанову.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити її адміністративний позов.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеного інспектором Очаківського відділу поліції ОСОБА_2, 27 травня 2015 року приблизно о 17 год. 45 хв. в кафе за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. 60 років СРСР, 18/3 ОСОБА_1 продала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пляшку пива «Чернігівське світле» об'ємом 0,5 л, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. (а.с. 6).

14 липня 2015 року справу про адміністративне правопорушення відносно позивачки було розглянуто адміністративною комісією Очаківської міської ради. Як вбачається з оскаржуваної постанови (а.с. 7), за продаж пива неповнолітній особі позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у сумі 510 грн.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил торгівлі слабоалкогольними напоями, зокрема їх продаж особі, яка не досягла 18 років.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що із диспозиції вказаної статті випливає, що вона передбачає відповідальність не тільки за умисні, а і за необережні діяння, зазначені в ній.

Допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що у вказані в протоколі час та місці ОСОБА_1 продала ОСОБА_3, який не мав вигляд неповнолітнього, згадану пляшку пива.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності сумніву позивачки стосовно віку покупця ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно відзначив, що згідно зі ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавець пива зобов'язаний отримати у покупця, який його купує, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Разом із тим, така законодавча норма не дає продавцю права здійснювати продаж неповнолітнім пива у випадку відсутності такого сумніву, позаяк відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку із цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою для звільнення від відповідальності. Така правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року у справі №К800/31782/14.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги той факт, що сама позивачка не заперечувала факт продажу пива ОСОБА_3 і пояснила, що на прохання пред'явити їй документи, які б підтверджували його вік, той відмовився, пояснивши, що не має їх при собі.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження існування у ОСОБА_1 сумнівів щодо віку покупця, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про законність та обґрунтованість притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення.

Разом з тим колегія суддів відхиляє посилання апелянта на наявність провокації з боку працівників поліції і, відповідно, порушення її прав, оскільки в даному випадку судом не встановлено факту ініціювання працівниками поліції купівлі неповнолітнім пива у приміщенні магазину, де здійснює продаж позивачка, а навпаки, встановлено факт належного виконання працівниками поліції своїх безпосередніх функцій.

Крім того, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції вірно застосував принципи, задекларовані у ч. 3 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка визначає, що держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я.

Посилання позивачки на процедурні порушення при притягненні її до відповідальності також не можуть бути підставою для задоволення позову та апеляційної скарги, оскільки не призвели до порушення будь-яких прав позивачки та не вплинули на правильність прийнятого рішення щодо притягнення її до відповідальності.

У зв'язку з цим дії та рішення відповідача щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивачка, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, оскільки метою адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є, зокрема, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов