Справа № 462/5636/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 876/2646/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Клюби В.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Пилявки Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (далі - УПФ) щодо ненарахування та невиплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії та зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:

з 01.08.1977 року по 30.08.1978 року викладачем по класу фортепіано Перемишлянської дитячої музичної школи Львівської області;

з 01.09.1982 року по 27.08.1990 року викладачем по класу фортепіано у музичній школі семирічці № 7;

з 01.09.1991 року по 01.07.1996 року викладачем спеціального фортепіано Львівського музичного педагогічного училища;

з 01.07.1996 року по 27.08.1999 року викладачем спеціального фортепіано Львівського педагогічного училища № 1;

з 27.08.1999 року по 13.10.1999 року викладачем спеціального фортепіано педагогічного коледжу Львівського державного університету ім. І. Франка;

з 28.11.2001 року по даний час викладачем по класу фортепіано у Львівській державній музичній школі № 7.

Окрім того, просила зобов'язати відповідача призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсії на день призначення.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, у справі № 462/5636/16-а вказаний позов було задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач УПФ просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки посади викладача та концертмейстера в позашкільних навчальних закладах освіти, до яких належить Львівська музична школа № 7, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Представник УПФ у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Представник ОСОБА_4 у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Просив залишити постанову першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають до задоволення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом, ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФ, як одержувач пенсії за віком, з 08.05.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За приписами ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до матеріалів справи позивачка працювала:

з 01.08.1977 року по 30.08.1978 року на посаді викладача по класу фортепіано Перемишлянської дитячої музичної школи Львівської області;

з 01.09.1982 року по 27.08.1990 року на посаді викладача по класу фортепіано в Музичній школі семирічці № 7;

з 01.09.1991 року по 01.07.1996 року на посаді викладача спеціального фортепіано Львівського музичного педагогічного училища;

з 01.07.1996 року по 27.08.1999 року на посаді викладача спеціального фортепіано Львівського педагогічного училища № 1;

з 27.08.1999 року по 13.10.1999 року на посаді викладача спеціального фортепіано педагогічного коледжу Львівського державного університету ім. І. Франка;

з 28.11.2001 року по даний час на посаді викладача по класу фортепіано у Львівській державній музичній школі № 7.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що педагогічний стаж позивачки на день досягнення пенсійного віку 08.11.2013 року становив понад 30 років.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що у позивачки наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Разом із ти, судом першої інстанції було помилково вирішено питання про розподіл судових витрат і всупереч вимогам ст. 94 КАС України вирішено повернути сплачений позивачкою ОСОБА_4 судовий збір з Державного бюджету України, а не за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а отже у цій частині постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову про розподіл судових витрат у визначеному законом порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року у справі № 462/5636/16-а у частині розподілу судових витрат скасувати та прийняти нову.

Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

У решті постанову Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до вимог ч.10 ст. 183-2 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.В.Клюба

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 23 березня 2017 року.