Справа № 712/13574/16-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області про визнання неправомірною відмови у призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання призначити вказану пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області від 19 жовтня 2016 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області призначити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08 серпня 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2016 року ОСОБА_2, відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років у відповідності до положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, у зв'язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували необхідну кількість днів його перебування в зоні відчуження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження більше 05 днів, що дає йому право на отримання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106.

Відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено зниження пенсійного віку на 10 років учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі, і призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а, де чітко визначено, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії за участь в роботах в зоні відчуження, про що було видано посвідчення від 05 лютого 1993 року серії НОМЕР_1 (у зв'язку з втратою оригіналу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, позивачу 10 березня 2005 року видано дублікат посвідчення серії НОМЕР_2), і вказаного статусу він не позбавлений.

Позивач з 1983 по 1989 роки навчався в Київському медичному інституті ім. академіка А.А. Богомольця. У липні - серпні 1986 року, а саме: 24, 25, 29, 30 липня; 04, 06, 07, 09, 10 серпня 1986 року, будучи студентом третього курсу Київського медичного інституту ім. А.А. Богомольця, відповідно до розпорядження МОЗ УРСР, під час виробничої практики він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

Зазначені обставини підтверджуються архівною довідкою Міністерства охорони здоров'я України № 02.3.-20/9/А-12543/10940-зв від 04 жовтня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що в протоколі засідання комісії по видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» при МОЗ України від 27 грудня 1991 року № 15 значиться ОСОБА_2, лікар м. Черкаси, який у травні 1986 року під час навчання у Київському медичному інституті залучався до робіт в зоні відчуження. У справі Управління з контролю виконання МОЗ УРСР за 1986 рік «Листування про оформлення перепусток в зону Чорнобильської АЕС» виявлено лист Київського науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань до заступника МОЗ УРСР ОСОБА_4 від 23 липня 1986 № 06/1115 та лист МОЗ УРСР до МВС УРСР від 23 липня 1986 року № 2.02-67 щодо видачі тимчасових перепусток в район м. Чорнобиля виконавцям теми «Дать гигиеническую оценку содержания свинца, цинка и марганца в почве и воздухе рабочей зоны районов, прилегающих к Чернобыльской АЭС с целью разработки дополнительных гигиенических и лечебно-профилактических мероприятий» в тому числі ОСОБА_2, лаборанту медінституту.

Відповідно до довідки проректора по лікувальній роботі медичного інституту № 120/15 від 22 січня 1991 року, ОСОБА_2, будучи студентом третього курсу санітарно-гігієнічного факультету КМИ в липні 1986 року під час виробничої практики, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (здійснював забори проб ґрунту, води, продуктів) в Поліському та Іванківському районах Київської області, в тому числі в 30-ти кілометровій зоні.

Згідно довідки Київського медичного інституту ім. А.А. Богомольця № 120/15 від 02 лютого 1993 року ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження в періоди липень-серпень 1986 року, а саме: 24, 25, 29, 30 липня; 04, 06, 07, 09, 10 серпня 1986 року, по місцю роботи по відомостях від лютого 1993 року к/о 678 виплачена заробітна плата в сумі 82 крб. з урахуванням коефіцієнта 2.

Крім того, вищевказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що дійсно вони разом з позивачем навчалися в Київському медичному інституті, та будучи студентами, в 1986 році за розпорядженням керівництва на виконання програми МОЗ науково-дослідних робіт Київського НДІ гігієни праці та профзахворювань, виїжджали приблизно 10 - 12 разів в Чорнобильську зону для відбору проб ґрунту та води.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення, здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Відповідно до постанови Правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) «Про затвердження Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначено Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи повинні надати: посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про його перереєстрацію, дату її проведення; довідку форми № 122 (за установленою формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питань № 122 від 09 березня 1988 року).

Згідно п. 7 «г» Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії до заяви про призначення пенсії додаються документи, які засвідчують особливий статус особи (посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням від 09 березня 1988 року № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування).

Враховуючи все вищевикладене, та надані позивачем докази, які відповідають вимогам ст. 70 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2 має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, а дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні цієї пенсії є неправомірними.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 21 березня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.