Справа № 575/1261/16-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р.Справа № 575/1261/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 20.01.2017р. по справі № 575/1261/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання бездіяльності державного органу протиправною та зобов'язання вчинити дії по перерахунку призначеної пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив суд: у разі, якщо суд вважає, що ним пропущено строк для звернення до суду з адміністративним позовом - поновити строк для звернення; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу перерахунку пенсії і неодержання своєчасно сум пенсій з вини органу, що призначає і виплачує пенсію за період з 01.01.2012 року по 18.10.2015 року; зобов'язати відповідача провести перерахунок і виплату призначеної позивачу пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи, за період з 01.01.2012 року по 18.10.2015 року.

Постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії і виплати своєчасно належного розміру пенсії ОСОБА_1 з 04.03.2013 по 18.10.2015, -протиправною.

Зобов'язано Великописарівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи, за період з 04.03.2013 по 18.10.2015, виходячи з розміру його заробітку за дні виїзду в зону відчуження у листопаді 1986 року 1 631, 12 крб.

Допущено негайне виконання постанови у межах суми стягнення за один місяць за період з 04.03.2013 по 18.10.2015.

В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 10.11.2016 по адміністративній справі № 575/325/16-а / яка набрала чинності 21.11.2016/ позовні вимоги ОСОБА_1 до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправними дій державного органу та зобов'язання вчинити дії по перерахунку пенсії - задоволено повністю, визнано дії відповідача щодо неправильного нарахування пенсії ОСОБА_1, починаючи з 18.10.2005 протиправними та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітку за дні виїзду в зону відчуження у листопаді 1986 року згідно архівної довідки № 7697 від 17.06.2003 в сумі 1 631, 12 крб., починаючи з 18.10. 2015 /а.с.9-15/.

Крім того, судом встановлено, що згідно висновку проведеної судової економічної експертизи розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведений на підставі довідки від 17.01.2007 № 1 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження для обчислення пенсії в обсязі наданих документів є нормативно не обґрунтованим.

Згідно відповіді управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі від 27.08.2012 № 25/Г на звернення позивача пенсія йому нараховується з 01.01.2012 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, розмір його пенсії станом на 01.08.2012 становив 4 357, 42 гривень /а.с.17/.

18.02.2013 ОСОБА_1 звертався до відповідача з письмовою заявою про отримання інформації про його пенсійне забезпечення /а. с. 18/, на що отримав письмову відповідь від 04.03.2013 № 3/Г з роз'ясненнями нарахування йому пенсії з 01.11.2011 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 /а.с.19-21, 48-50/.

Згідно довідки В-Писарівського УПФУ від 18.02.2013 пенсія ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачувалася у розмірі :

- в листопаді 2011 року - 1 818, 16 грн, в грудні 2011 року - 1 827, 76 грн, з січня по березень 2012 року - 4 339, 82 грн, з квітня по вересень 2012 року - 4 357, 42 грн, в жовтні - листопаді 2012 року - 4 367, 02 грн, в грудні 2012 року - 4 389, 42 грн, в січні - лютому 2013 року - 4 397, 42 грн /а.с.42/.

10.08.2015 та 20.05.2015 позивач звертався з відповідними заявами до відповідача з заявами про проведення йому перерахунку пенсії , на що отримав аналогічні відповіді від 02.06.2015 № 10/Г-5 та від 21.08.2015 № 19/Г-5 , що пенсія йому нараховується відповідно до чинного законодавства вірно і станом на 01.06.2015 її розмір становить 4 620, 78 грн /а.с.43-47/.

Протягом 2015 року позивач двічі звертався до Великописарівського районного суду з адміністративними позовами до управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі про зобов'язання відповідача провести перерахунок його пенсії із застосуванням до його заробітку за роботу в зоні ЧАЕС розміру годинної тарифної ставки підвищеної на 100% та премії 60 % при шестигодинному робочому дні, ухвалами Великописарівського судді та Великописарівського районного суду від 14.08.2015, 01.12.2015, 14.03.2016 його позови залишені без розгляду /а.с.54, 59, 61/.

З оригіналу пенсійної справи ОСОБА_1, дослідженої в судовому засіданні, судом першої інстанції встановлено, що позивач з 23.05.2000 перебуває на обліку в управлінні УСЗН і отримує пенсію за ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /а.пенс. спр. 16/. Відповідно довідки ВАТ Великописарівське підприємство « Агротехсервіс» № 67 від 20.12.2005 фактична заробітна плата ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсія, складала за жовтень 1986 року - 440, 67; за листопад 1986 року - 518, 39 / з урахуванням премії 100 крб/ / а. пенс. спр. 56/. Відповідно довідки ВАТ Великописарівське підприємство «Агротехсервіс» № 1 від 17.01.2007 фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсія, складає за жовтень 1986 року - 478, 26; за листопад 1986 року - 612, 48 /з урахуванням премії 100 крб/ /а. пенс. спр. 32/. 25.02.2010 позивач подав заяву начальнику ПФУ у Великописарівському районі про проведення йому перерахунку пенсії та додаткової пенсії як інваліду 2 групи захворювання, отриманого внаслідок аварії на ЧАЕС згідно постанови Великописарівського районного суду від 08.12.2009 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2010 у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести виплату недоплаченої пенсії з 01.09.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008. Розмір пенсії становив станом на 01.07.2010 - 6 649, 10 грн /а. пенс. спр. 78-85, 97/.07.11.2011 управління ПФУ у Великописарівському районі повідомило позивача, що розмір його пенсії з 01.11.2011 приведений у відповідність до норм чинного законодавства і становить 1 685, 60 грн згідно ч. 4 Закону України від 14.06.2011 № 3491 - VІ «Пробліку в управлінніУСЗН і отримує пенсію за ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /а.пенс. спр. 16/. Відповідно довідки ВАТ Великописарівське підприємство « Агротехсервіс» № 67 від 20.12.2005 фактична заробітна плата ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсія, складала за жовтень 1986 року - 440, 67; за листопад 1986 року - 518, 39 / з урахуванням премії 100 кр

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що саме з вини Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області позивач отримував пенсію у значно менших розмірах, ніж мав на це право.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії слід провести з дня отримання позивачем відповіді управління від 04.03.2013, коли відповідач надав детальну відповідь на заяву позивача від 18.02.2013 і довідку про розмір його пенсії, починаючи з листопада 2011 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 29 грудня 2016 року звернувся до суду із позовом щодо визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2012 року по 18.10.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Про порушення, як на думку позивача, своїх прав на отримання вказаної компенсації позивач, як встановлено судом, дізнався 04 березня 2013 року, разом з тим, звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише в грудні 2016 року, більше ніж через 3 роки після виникнення спірних правовідносин, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України встановлено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання , так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Посилання позивача на приписи ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з якими помилково погодився суд першої інстанції, колегія суддів не приймає за таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" N 1788-XII, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

З огляду на викладене положення ст. 87 Закону №1788 не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог ОСОБА_1, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час вже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.99 КАС України, оскільки в даному випадку позивачу пенсія у період з 01.01.2012 по 18.10.2015, виходячи з розміру його заробітку за дні виїзду в зону відчуження у листопаді 1986 року 1 631, 12 крб. не нараховувалась, право позивача на отримання пенсії виходячи із вищезазначеного розміру заробітку відповідачем визнано не було, що й стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.

Згідно п. 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, останню подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду відповідно до вказаних положень КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

При цьому, колегією суддів враховано наявність ухвал Великописарівського районного суду Сумської області від 14.08.2015 по справі № 575/599/15-а та від 01.12.2015 по справі № 575/325/16, якими аналогічні позовні вимоги за період з 01.01.2012 року по 17.10.2015 року залишено без розгляду, однак зазначені рішення прийнято судом до відкриття провадження у справі, а тому у даній справі повинні бути застосовані приписи саме ст.ст. 100, 155 КАС України, а не п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

У відповідності до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції, серед іншого, має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 155 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції через порушення судом норм процесуального і матеріального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - залишенню без розгляду.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області - задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2016р. по справі № 816/1916/16 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності державного органу протиправною та зобов'язання вчинити дії по перерахунку призначеної пенсії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.

Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2017 р.