Справа № 161/16957/16-а, 2-а/161/32/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. Справа № 876/2325/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, щодо відмови йому в перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та зобов'язання Луцького об'єднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області перерахувати йому пенсію державного службовця у зв'язку з підвищення зарплати державних службовців із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі 90 відсотків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 05.07.2007 року перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». У грудні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як непрацюючому державному службовцеві, відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, індексації, внесення змін до деяких нормативних законодавчих актів». Однак йому було відмовлено.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

07 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як непрацюючому державному службовцеві, відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, індексації, внесення змін до деяких нормативних законодавчих актів».

Листом № 11130/О2-15 від 14.12.2016 року позивачу повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 цього Закону (в тій же редакції) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України „ Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 6 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За змістом п.5 Постанови Кабінету Міністрів України „ Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції підставою для відмови в перерахунку пенсії позивачу стала відсутність, на думку відповідача, законодавчого обов'язку проводити будь-які перерахунки пенсійних виплат, оскільки згідно редакції ст.37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції Закону України №76-VІІІ, Кабінет Міністрів України на виконання цієї норми не вчинив жодних дій щодо встановлення умов та порядку перерахунку пенсійних виплат державним службовцям.

Разом з тим, на час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Зміни, які відбулися в ст.37 Закону України «Про державну службу», стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

Закон України „ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" прийнятий Верховною Радою України 02.03.2015 року та набрав чинності 28.03.2015 року, окремі положення 01.04.2015 року.

Зважаючи на викладене, оскільки предметом позову є перерахунок вже призначеної пенсії, то застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України „ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року є безпідставним.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017 року у справі №161/16957/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.03.2017 року