Справа № 193/66/17(2-а/193/17)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2017 рокусправа № 193/66/17(2-а/193/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченка В.Є. Панченко О.М.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Софіївському Дніпропетровської області
на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017р. у справі №193/66/17 (2-а/193/8/17)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області (далі - УПФУ в Софіївському районі Дніпропетровської області) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії . / а.с. 9/.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №193/66/17 (2-а/193/8/17) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 11 /.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що він з 1994р. отримував пенсію по інвалідності по лінії Міністерства внутрішніх справ , після виходу на пенсію він продовжував працювати, з 06.01.2017р. він отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», під час призначення пенсії за віком відповідачем було для визначення розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати за 2007р., позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки при призначенні йому пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при визначені розміру пенсії відповідач повинен був застосувати показники середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тому просив суд визнати протиправним рішення відповідача про застосування при нарахуванні позивачу пенсії за віком коефіцієнту для визначення середнього заробітку за 2007р. протиправними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії нарахованої позивачу за віком з 06.01.2017р. застосувавши для визначення середнього заробітку показники середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017р. у справі №193/66/17 (2-а/193/8/17) адміністративний позов задоволено, визнано неправомірними дії УПФУ в Софіївському районі Дніпропетровської області про застосування при нарахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком коефіцієнта по визначенню середнього заробітку за 2007р., зобов'язано УПФУ в Софіївському районі Дніпропетровської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2017р. із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. (суддя Кащук Д.А.) / а.с. 30-31/.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 08.02.2017р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с.32-33/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 08.02.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Дана справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження відповідно до ст.. 183-2 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у даній справі, є інвалідом 2 групи в наслідок захворювання, яке отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ, та з 15.12.1994р. по 06.01.2017р. він отримував пенсію по інвалідності по лінії Міністерства внутрішніх справ, та після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати до 15.07.2015р., зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду даної справи та долучені до матеріалів справи / а.с. 2-4,13-22/.

З 06.01.2017р. позивач у справі отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на момент призначення пенсії за віком позивачу його загальний трудовий стаж зарахований по 15.07.2015 р. складає 35 років 7 місяців та 14 днів, середньомісячний заробіток для визначення розміру пенсії обчислено відповідачем за період з 01.07.2000 р. по 31.07.2015р. і він становить 2707,77 грн., при цьому з метою визначення середнього заробітку відповідачем застосовано середню заробітну плату в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн., загальний розмір пенсії, яка нарахована позивачу, становить 1300,76 грн. / а.с. 5/.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовано положеннями Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Аналіз положень ст. ст. 5,9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» дає можливість зробити висновок про те, що пенсія по інвалідності, яка отримана за час служби в органах внутрішніх справ - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загальновизначена пенсія для усіх категорій осіб - це пенсія за віком.

З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи щодо підстав призначення пенсії позивачу 15.12.1994р. та 06.01.20017р. колегія суддів вважає, що у даному випадку приймаючи до уваги, що позивач у справі не користувався раніше жодним з видів пенсій визначених ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то у позивача право на отримання пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникло вперше, а не відбувся перехід з одного виду пенсії на інший, як це вважає відповідач, і при визначені розміру пенсії за віком позивачу у справі, який після призначення пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» продовжував працювати, відповідач під час призначення пенсії (06.01.2017р.) повинен був керуватись положеннями ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція була висловлене Верховним Судом України в постановах від 31.03.2015р. у справі №21-612а14 та від 02.12.2015р. у справі №193/1029/14-а, і відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які визначають підстави та порядок призначення пенсії за віком, колегія суддів вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час призначення та визначення розміру пенсії за віком позивачу у справі 06.01.2017р. безпідставно визначив середній заробіток із застосуванням середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за 2007р, і такі дії відповідача є неправомірними, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 08.02.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Софіївському Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017р. у справі №193/66/17 (2-а/193/8/17)- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко