Справа № 4019/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

4019/11/2170

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2011 р.

Справа № 2-а-4019/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченка К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

державної податкової інспекції у Генічеському районі

до приватного сільськогосподарського підприємства «Новогригорівське»

третя особа на стороні позивача –управління Державного казначейства Генічеському районі

про стягнення заборгованості за бюджетними позичками,

встановив:

Відповідно до позовної заяви та пояснень представника ДПІ в судовому засіданні позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за постановою КМУ №1003 від 11.09.97р. «Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 року» відповідачу було надано фінансову допомогу у сумі 8660 грн., яка станом на 01.06.11р. залишається неповернутою. Управління Державного казначейства в Генічеському районі, яке обліковує цю заборгованість, відповідно до постанови КМУ від 02.03.2011р. №174 «Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості» нарахувала на суму заборгованості пеню в розмірі 7138,47 грн. та направила в адрес ДПІ подання від 17.05.11р. №3 та №4 про стягнення з відповідача вказаних сум. Оскільки вказана заборгованість відповідачем не погашена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно письмових заперечень на адміністративний позов та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог внаслідок їх безпідставності та вказує на те, що отримана колективною сільськогосподарською асоціацією пайовиків «Новогригорівське» сума державної позички в розмірі 8660 грн. була повернута державі зерном на вказану суму 28.08.1998 року відповідно до умов договору про надання вказаної допомоги, укладеного КСАП «Новогригорівське» з відділенням держказначейства у Генічеському районі 23.09.97р.. Відповідач також посилається на пропуск позивачем визначеного Кодексом адміністративного судочинства строку звернення до суду із такими позовними вимогами.

Третя особа участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, своєї позиції стосовно позовних вимог не виклала.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Суми, які просить стягнути з відповідача ДПІ, визначені управлінням Державного казначейства у Генічеському районі у поданнях №3 та №4 від 17.05.11р. на виконання постанови КМУ від 02.03.2011р. №174 «Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості».

У вказаних поданнях йдеться про необхідність вжиття до позивача заходів щодо стягнення простроченої заборгованості – фінансової допомоги, наданої на зворотній основі за рахунок резервного фонду державного бюджету згідно з постановою КМУ від 11.09.97р. №1003, в сумі 8660 грн., а також пені в сумі 7070,07 грн., яка нарахована на вказану суму простроченої заборгованості.

На підтвердження факту надання вищевказаної фінансової допомоги ДПІ надало суду договір від 23.09.07р. про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 років, який укладений відділенням Державного казначейства у Генічеському районі з колективною сільськогосподарською асоціацією пайовиків «Новогригорівське», а також відомості розподілу коштів фінансової допомоги між підприємствами та платіжні доручення на виплату фінансової допомоги у 1997 році.

Оцінюючи правомірність позовних вимог ДПІ, суд враховує наступні положення нормативних актів.

Відповідно до ч.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України погашення простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Згідно постанови КМУ від 02.03.2011р. №174 «Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості» прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками /фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/ фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Частиною 9 ст.17 Бюджетного кодексу України передбачено, що прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами державної податкової служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.

Згідно пункту 95.2 ст.95 (глава 9 розділу II) Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З наведених вище положень вбачається, що прострочена заборгованість за державними позичками, які надавались суб’єктам господарювання органами Міністерства фінансів у 1993 - 1998 роках, стягується із нарахуванням пені органами державної податкової служби в порядку для стягнення податкової заборгованості, що визначений главою 9 розділу II цього Податкового кодексу України, у тому числі і шляхом направлення податкових вимог. При цьому стягнення цієї заборгованості здійснюється без урахування строків позовної давності.

З урахування встановлених фактичних обставин справи та наведених положень нормативних актів, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ДПІ, виходячи з наступного:

ДПІ не надало суду доказів направлення в адрес позивача податкових вимог на вищевказані суми бюджетної заборгованість, а також взагалі не посилалось на факт направлення таких вимог, проте відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України лише невиконання відповідачем таких вимог протягом 60 днів з дня їх отримання давало ДПІ право на звернення з такими позовними вимогами.

Також ДПІ не надало суду і доказів того факту, що відповідач є правонаступником колективної сільськогосподарської асоціації пайовиків «Новогригорівське» та несе обов’язок по повному поверненню за це підприємство суми неповернутої державної позички. Разом з тим, суд враховує і те, що відповідач, заперечуючи проти наявності у нього обов’язку повернення вказаної суми державної позички, факт свого правонаступництва по боргам колективної сільськогосподарської асоціації пайовиків «Новогригорівське» не заперечував.

ДПІ проти факту здачі КСАП «Новогригорівське» зерна в рахунок погашення вищевказаної суми державної допомоги не заперечувало.

Відповідно до п.3.2 вищевказаного договору від 23.09.07р. про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 років, КСАП «Новогригорівське» при відсутності коштів мало право повернути фінансову допомогу продовольчим зерном до 01.09.1998 року в кількості, що відповідає сумі отриманої фінансової допомоги за цінами, що складуться на біржових торгах України за спотовими контрактами шляхом закладання його на підприємствах ДАК «Хліб України» для державних потреб.

Таким чином, надані суду докази підтверджують той факт, що КСАП «Новогригорівське» у повній мірі дотрималось приписів укладеного з відділенням Державного казначейства у Генічеському районі договору про надання фінансової допомоги від 23.09.07р., і повернула суму отриманої допомоги в розмірі 8660 грн. шляхом закладання 28.08.1998р. на Партизанський елеватор ДАК «Хліб України» продовольчого зерна на загальну суму 8660 грн..

Отже, належними доказами відповідач довів факт повернення спірної суми державної фінансової допомоги в розмірі 8660 грн., у зв’язку з чим позовні вимоги ДПІ про стягнення з відповідача цієї суми, а також суми нарахованої пені не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних вимог державної податкової інспекції у Генічеському районі до приватного сільськогосподарського підприємства «Новогригорівське» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 жовтня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8