Справа № 464/1088/17
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1088/17
пр.№ 2-а/464/146/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Борачка М.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з уточненням позовних вимог просить визнати дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова зарахувати їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених п.п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.08.1982р. по 27.08.1985р., з 02.09.1985р. по 22.02.2001р., з 22.02.2001р. по 13.09.2016р. включно, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення пенсії, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова призначено їй пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виплата їй пенсії здійснювалась управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, яке листом повідомило, що їй відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги згідно із п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з тим, що період роботи на посаді викладача та концертмейстера в позашкільному закладі освіти, до якого належить Львівська музична школа №1 не зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно й до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191. Вважає дії відповідачів неправомірними, оскільки відповідно до трудової книжки її стаж складає понад 35 років на посадах, передбачених п.п.«е», «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення. Враховуючи наведене вважає, що має право на виплату грошової допомоги.

Відповідач подав суду письмове заперечення на позов, в якому просить в позові відмовити за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно зі ст. 21 Закону №1841-ІІІ педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявністю педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позивач посилається на доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.1996р. №397/21 про поширення порядку призначення пенсій за вислугу років на викладачів шкіл мистецтв. Проте наявність такого доручення без відповідних змін до переліку не є достатньою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважаю їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.1982р. по 27.08.1985р. працювала на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін Івано-Франківського музичного училища, з 02.09.1985р. по 22.02.2001р. на посаді викладача та концертмейстера Львівської дитячої музичної школи №1 ім. А.Й. Кос-Анатольського, з 22.02.2001р. працює на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін в Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С.Крушельницької.

Позивач зверталась до УПФУ в Галицькому районі м. Львова із заявою з проханням призначити та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій. Відповідачем відмовило їй у нарахуванні та виплаті даної грошової допомоги, оскільки переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Зазначає, що посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить Львівська дитяча музична школа №1, переліком не передбачена, тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років. Крім того відповідачем зараховано до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій зараховано періоди роботи позивача з 01.08.1982р. по 27.08.1985р., з 02.09.1985р. по 31.12.1991р. та з 22.02.2001р. по 31.07.2016р. Однак даний стаж становить 24 роки 10 місяців 7 днів, що є недостатнім для одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Таким чином, фактично спірними періодами є періоди роботи позивача у Львівській дитячій музичній школі №1 з 01.01.1992р. по 22.02.2001р. та у Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С. Крушельницької з 01.08.2016р. по 13.09.2016р., а тому позовні вимоги в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених п.п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.08.1982р. по 27.08.1985р., з 02.09.1985р. по 31.12.1991р., з 22.02.2001р. по 31.07.2016р. задоволенню не підлягають, оскільки такі відповідачем не оспорюються.

Разом з тим, пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" передбачає, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Даною постановою посада на якій працювала позивач у Львівській дитячій музичній школі №1 не передбачена.

Дорученням Кабінету Міністрів України від 06 січня 1995 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 дія постанови № 909 від 04 листопада 1993 року поширена на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до вказаної постанови.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з норм, викладених в ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи встановлені обставини у справі та положення чинних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що доводи відповідача, викладені у запереченнях, спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Ці критерії вимагають від суб'єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про освіту», структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 р. «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково - педагогічних робітників» посада викладача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Відповідно п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 р., початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно до якого робота на посадах викладачів в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх шкіл; на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи в позашкільних навчальних закладах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.01.1992р. по 22.02.2001р. включно слід зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, враховуючи наявність у позивача стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" понад 30 років, суд приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а тому позов в цій частині слід задоволити.

Враховуючи те, що пенсію позивачу було призначено на підставі протоколу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, то суд приходить до висновку, що таке слід зобовязати прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п.7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 23.11.2011р. № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Оскільки перша виплата пенсії позивачу здійснювалась управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, а відтак таке слід зобовязати виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Щодо позовної вимоги позивача про зарахування їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посаді викладача Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької з 01.08.2016р. по 13.09.2016р., то в такій слід відмовити виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова із заявою про призначення пенсії 18 серпня 2016 року, в позовній заяві ж позивач просить зарахувати до стажу роботи період з 01.08.2016р. по 13.09.2016р. Відтак відповідач не міг зарахувати період роботи позивача, який ще не настав на момент подачі заяви про призначення пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення позивача з позовною вимогою до суду про зарахування їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посаді викладача Львівської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату ім. С. Крушельницької з 01.08.2016р. по 13.09.2016р., є передчасним, оскільки відповідачем не порушено право позивача на зарахування вказаного періоду до стажу роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова належить стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1920 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.п.2, 4, 5, 7 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 23.11.2011р. № 1191, п.п.«е», «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», ст.ст. 6-11, 71, 99, ч. 3 ст. 160 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова зарахувати ОСОБА_1, до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.1992р. по 22.02.2001р. включно у Львівській дитячій музичній школі №1.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1920(одна тисяча девятсот двадцять) грн.

В решті позову відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Головуючий Борачок М.В.