Справа № 813/2285/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року № 876/147/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України, Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.09.2016 року (а.с.61-62) просив суд визнати протиправними дії Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України та Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності.

Також позивач просив зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності у відповідності до вимог ч. 6 ст. 23 Закону України „Про міліцію", виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постановою від 28 листопада 2016 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю. Визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності.

Також суд зобов'язав Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд не надав належної оцінки доказам по справі, невірно встановив фактичні обставини та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі МВС України зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що позивач проходив службу в Трускавецькому міському відділенні Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, який відповідно до свого положення є самостійною юридичною особою.

Департамент фінансово - облікової політики МВС України листом за № 15/2- 1458 від 26 квітня 2016 року правомірно повернув Управлінню поліції охорони у Львівській області помилково надіслані матеріали на ОСОБА_1, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1139 ,,Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від № 834" органи поліції охорони є правонаступниками Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та відповідних державних установ ДСО при МВС, що ліквідуються в установленому законом порядку.

Таким чином, вирішення питання щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги належить до компетенції Національної поліції України.

Тому відповідач акцентує увагу на незаконність зобов'язання саме МВС України виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення III групи інвалідності.

З огляду на викладене МВС України просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника Управління державної служби охорони при МВС України у Львівській області № 150 о/с від 18.09.1995 року ОСОБА_1 призначений на посаду міліціонера взводу міліції відділу Державної служби охорони при Трускавецькому міському відділі УМВСУ (а.с.14).

Згідно з наказом № 241 о/с від 22.09.2015 року у часткову зміну наказу УДСО від 10.09.2015 року № 230 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України за п. 63 „б" (через хворобу) прапорщика міліції ОСОБА_1, молодшого інспектора спеціального взводу груп затримання Трускавецького міського відділення Управління Державної служби охорони при ГУМВСУ, з 10.09.2015 року (а.с.15).

У свідоцтві про хворобу за № 377 від 01.09.2015 року Військово-лікарської комісії ГУ МВСУ у Львівській області зафіксовано, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час (а.с.16).

Відповідно до довідки МСЕК № 887048 ОСОБА_1 присвоєна третя група інвалідності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (а.с.17) та відповідно до ступеня втрати професійної працездатності у відсотках - 50%, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 001255 (а.с.18).

Листом Департаменту поліції охорони від 30.12.2015 року за № 428/43/33/01-2015 повідомлено, що сума одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 складає 206700,00 грн. (а.с.22).

13.05.2016 року Управління поліції охорони у Львівській області надало відповідь на запит представника позивача та проінформувало, що матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 направлені на розгляд комісії Департаменту поліції охорони по виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (поліцейського) листом УПО Львівської області від 30.12.2015 року № 428/43/33/01-2015, звідки 16.01.2016 року отримано відповідь про результати розгляду вказаних матеріалів. Листом УПО Львівської області від 03.02.2016 року № 211/43/33/34/01-2016 скеровано для організації виконання голові ліквідаційної комісії Трускавецького МВ УДСО Столяр Н.Я..

06.05.2016 року матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 були направлені головою ліквідаційної комісії УДСО Львівської області листом № 12/3-83 на розгляд до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України. Відповідь про прийняте рішення в УПО Львівської області на час розгляду справи не надійшла (а.с.21).

Управління поліції охорони у Львівській області листом від 07.06.2016 року повідомило представника позивача, що відповідно до п. 10. Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 одноразова грошова допомога виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. УПО у Льівській області є госпрозрахунковою організацією, якій не передбачено виділення бюджетних коштів на утримання МВС, тобто Управління не може виступати суб'єктом виплати одноразової грошової допомоги , передбаченої вказаною постановою. Таким чином у функції УПО у Львівській області в даному випадку входить лише направлення документів стосовно ОСОБА_1 до розпорядника бюджетних коштів для прийняття відповідно рішення, що Управлінням і було вчинено. Для уникнення порушень прав ОСОБА_1 рекомендовано звернутись безпосередньо до органу, який повинен провести оплату коштів. Також зазначено, що відповідь про прийняте рішення з Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України до УПО у Львівській області не надходила (а.с.27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме до компетенції МВС України належить право прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги, яка виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України ,,Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 року на підставі Закону України ,,Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015 року.

Частиною 6 ст. 23 Закону України ,,Про міліцію" (чинного на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання приписів ст. 23 Закону України ,,Про міліцію' Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 7 Порядку № 850 визначений перелік документів, які працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1, встановлена третя група інвалідності, причиною якої є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, подав за місцем проходження служби усі необхідні для призначення та виплати допомоги документи.

Згідно листа Управління державної служби охорони ГУ МВС України у Львівській області від 08.07.2016 року матеріали про виплату одноразової грошової допомоги позивачу були направлені до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (а.с.70).

Однак, МВС України відповідно до листа від 13.07.2016 року повернуло документи до ліквідаційної комісії УДСО ГУ МВС України у Львівській області та зазначило, що в порушення вимог Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615 (в ред. постанови КМУ від 10.08.2001 року № 1053) ліквідаційною комісією УДСО ГУ МВС України у Львівській області надіслані матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 При цьому МВС України звернуто увагу, що останнім часом від територіальних підрозділів Державної служби охорони в областях до МВС надходять матеріали про призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам державної служби охорони, що свідчить про низький професійний рівень та незнання норм законодавства (а.с.71).

Згідно з п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку № 850).

На підставі викладеного колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що у відповідності до приписів Порядку № 850 саме до компетенції МВС України належить право прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги, яка виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Судом першої інстанції встановив, що МВС України в порушення п. 9 Порядку будь-якого рішення за результатами розгляду заяви позивача не прийняло.

Суд також аргументовано відхилив як безпідставне твердження МВС України про те, що прийняття зазначеного рішення відноситься до компетенції Національної поліції України. При цьому суд вірно вказав, що позивач проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ,а не з органів поліції.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 813/2285/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 20 березня 2017 року.