Справа № 826/6183/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2017 року письмове провадження № 826/6183/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві

про визнання протиправними та скасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту - відповідач) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 44896876 від 24.09.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно закінчено виконавче провадження № 44896876, оскільки правові підстави для цього були відсутні. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив, а також не надав на вимогу суду копій матеріалів виконавчого провадження № 44896876.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 №167/14/7/26-46/2606/02/2, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк-готель «Київ» накладено штраф у сумі 109 620,00 грн.

24.09.2014 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві звернулася до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві із листом №7/26-41/2409/05 про примусове виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 №167/14/7/26-46/2606/02/2.

02.10.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Плотніковою М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44896876, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № 167/14/7/26-46/2606/02/2 від 26.06.2014 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві.

В подальшому, як стверджує позивач, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, дізнався, що 24.09.2015 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Микитин О.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №44896876, на підставі пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку з припиненням діяльності стягувача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України, не погоджуючись із постановою постанову про закінчення виконавчого провадження №44896876 від 24.09.2015, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження», в статті 2 якого зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі по тексту - державні виконавці).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав, у разі настання яких виконавче провадження підлягає закриттю.

Згідно пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пунктів 2.13. та 2.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі по тексту - Інструкція №512/5), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що державний виконавець перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 49 Закону зобов'язаний встановити чи ліквідація юридичної особи - сторони виконавчого провадження не передбачає собою правонаступництва, оскільки в такому випадку державний виконавець наділений правом звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2015 відповідачем на підставі пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №44896876, оскільки згідно з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців діяльності стягувача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві припинена.

За змістом частин першої та другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 № 1074 (далі - Порядок № 1074) орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Наведені норми свідчать, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, при цьому орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №150 від 23.04.2014 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком, у тому числі, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

В той же час, відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10.10.2014 №272 «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом від 01.10.2014 №225, на території міста Києва з 10.10.2014.

Наведене свідчить що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного у місті Києві.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази звернення Державної архітектурно - будівельної інспекції України до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ВП №44896876 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №167/14/7/26-46/2606/02/2 виданої 26.06.2014, а саме стягувача - Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) замінити на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.09.2015 по справі №826/19129/15 призначено судове засідання щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №44896876 на 10.09.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2015 по справі №826/19129/15 задоволено заяву Державної архітектурно - будівельної інспекції України про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено первинного стягувача у виконавчому провадженні № 44896876 - Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ). Ухвалу направлено сторонам та відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до частин першої та другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Отже, з аналізу статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що відповідачу станом на 10.09.2015 було відомо, що Окружним адміністративним судом міста Києва розглядається питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні №44896876.

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не надано суду жодного доказу, а також не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження №44896876 від 24.09.2015.

Таким чином, постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження №44896876 від 24.09.2015 є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Микитин О.С. за виконавчим провадженням №44896876 від 24.09.2015 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 №167/14/7/26-46/2606/02/2.

3. Судові витрати в сумі 1378,00 грн присудити на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій