Справа № 826/3791/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа: № 826/3791/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідачів: Грінцова М.М., Левицької О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач-1), Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України (далі - відповідач-2), Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач-3) про:

- визнання незаконним та скасування рішення Атестаційної комісії від 13.01.2016 р. щодо звільнення зі служби через службову невідповідність старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України майора поліції ОСОБА_5;

- визнання незаконним та скасування наказу Національної поліції України від 12.02.2016 р. № 94 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України майора поліції ОСОБА_5;

- поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- стягнення з Національної поліції України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року адміністративного позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачі - Національна поліція України та Департамент захисту економіки Національної поліції України подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як, на думку апелянтів, оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 15.08.2000 р. по 06.11.2015 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України у м. Києві від 06.11.2015 р. № 1051 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ та на підставі наказу Національної поліції України (далі - НП України) від 11.11.2015 р. № 180 о/с - прийнято на службу до НП України як такого, що прибув з МВС України, з присвоєнням спеціального звання в порядку переатестування - «майор поліції».

Наказом НП України від 20.11.2015 р. № 210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» призначено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК) та інших підрозділів відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 р. № 1465.

Наказом НП України від 22.12.2015 р. № 195 в НП України створено Центральну атестаційну комісію № 2 та затверджено її персональний склад: голова - Фацевич О.Ю.; члени комісії - Болквадзе А., Рудь О.В., Черкас В.В., Лех М.С., секретар - Ковалів Б.Б.

Відповідно до атестаційного листа безпосереднього керівника - начальника відділу управління захисту економіки у місті Києві ДЗЕ НПУ полковника поліції Михальчуком Р.Г. позивач охарактеризований виключно з позитивного боку, зокрема як дисциплінований та принциповий працівник, що відповідає займаній посаді.

Центральною атестаційною комісією № 2 НП України атестація позивача була проведена у складі: голова - Болквадзе А., секретар - Лех М.С., члени комісії: Рудь О.В., Черкас В.В.

13.01.2016 р. Центральною атестаційною комісією № 2 Національної поліції України складено висновок (рішення) про те, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції.

Зазначений висновок (рішення) Центральної атестаційної комісії був оскаржений до Центральної апеляційної атестаційної комісії.

Рішенням Центральної апеляційної атестаційної комісії, оформленим протоколом від 30.01.2016 р., скарга була залишена без розгляду.

На підставі зазначеного висновку Атестаційної комісії наказом НП України від 12.02.2016 р. № 94 о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки» майора поліції ОСОБА_5 (М-255053), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у м. Києві, з 15.02.2016 р. було звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач, вважаючи вищевказаний висновок (рішення) атестаційної комісії та наказ НП України протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що атестування позивача проведено за відсутності правових підстав та з порушенням вимог чинного законодавства, рішення Атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді є неправомірним, що зумовлює й протиправність наказу про звільнення позивача, який прийнято на підставі вказаного рішення, тому вони підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про професійний розвиток працівників» від 12.01.2012 р. № 4312-VI (далі - Закон № 4312-VI), Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17.11.2015 р. № 1465 (далі - Інструкція № 1465), Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1-4 ст. 57 Закону № 580-VIII визначено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону № 580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

У ст. 12 Закону № 4312-VI визначено, що атестації не підлягають, зокрема працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Відповідно до п. 5 розділу І та п.п. 2-4 розділу ІІ Інструкції № 1465 атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

У Національній поліції України створюються такі атестаційні комісії: 1) центральні атестаційні комісії, персональний склад яких затверджується наказом Національної поліції України. До повноважень центральних атестаційних комісій належить проведення атестування всіх поліцейських. 2) атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України. До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

До складу атестаційних комісій входять: у центральних атестаційних комісіях: голова комісії - Голова Національної поліції України або його перший заступник, або заступник; секретар комісії - особа, яку визначає Голова Національної поліції України.

У разі відсутності голови (секретаря) атестаційної комісії його обов'язки виконує член атестаційної комісії, який обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

До зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

Згідно з п.п. 9-13, 15-20 розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

З метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Пунктами 1, 12, 14 розділу VІ Інструкції № 1465 передбачено, що до повноважень апеляційних атестаційних комісій північного регіону входить розгляд скарг поліцейських на висновки атестаційних комісій, які були створені в головних управліннях Національної поліції у м. Києві, Київській, Чернігівській, Житомирській, Вінницькій, Черкаській областях.

Апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Висновки апеляційної атестаційної комісії заносяться до атестаційного листа, який підписують голова та секретар комісії, та протягом 5 робочих днів надсилаються для обов'язкового негайного виконання керівнику, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У п. 28 розділу ІV Інструкції № 1465 визначено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Згідно зі ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п.п. 2, 8 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що в ч. 2 ст. 57 № 580-VIII закріплено виключний перелік підстав для атестування поліцейських, однією з яких є вирішення питання про звільнення зі служби через службову невідповідність. Однак, така підстава не підлягає довільному застосуванню та може бути виключно наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, а саме: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Аналогійний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 р. у справі № 21-13а14, який, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та повинен враховуватися судами.

Однак, наявність вищезазначених підстав для проведення атестування позивача відповідачами не доведена.

При цьому, атестування поліцейських повинно проводитися не тільки з дотриманням вимог спеціального законодавства, а й норм ст. 12 Закону № 4312-VI, якою регламентовано, що атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Аналогічна правова позиція викладена в п.п. 1, 2 висновків постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 р. № 11.

Водночас, на момент проведення атестації позивач відпрацював на посаді старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України та взагалі в органах Нацполіції менше трьох місяців, що у відповідності до вищенаведених положень ст. 12 Закону № 4312-VI, також виключає наявність правових підстав для його атестування.

Крім того, з наведених вище правових норм вбачається, що призначення і проведення атестування поліцейських повинно здійснюватися на підставі відповідного наказу керівника органу поліції, в якому, окрім іншого, має бути зазначено необхідність та підстава проведення атестування щодо конкретного працівника.

Разом з тим, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачами не було доведено наявності правових підстав для проведення атестування позивача та дотримання за формою і змістом зазначеного порядку призначення такого атестування, що суперечить наведеним вище вимогам ст. 57 Закону № 580-VIII.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що відповідачами не доведено перед судом забезпечення права позивача на відвід члену комісії, як таке передбачено розділом ІІІ Інструкції № 1465.

Більш того, відповідачі не надали суду матеріали співбесіди із ОСОБА_5 та не довели, що при прийнятті рішення про невідповідність позивача займаній посаді враховувались всі обов'язкові критерії згідно з п. 16 розділу IV Інструкції, і, що за їх сукупністю позивач є некваліфікованим працівником, який не відповідає займаній посаді.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку не було правових підстав для здійснення атестування позивача, його атестування проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема Законів №№ 580-VIII, 4312-VI та Інструкції № 1465, що вказує на протиправність дій НП України та нівелює наслідки такої процедури, а тому оскаржуване рішення (висновок) Атестаційної комісії є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

З огляду на те, що наказ НП України від 12.02.2016 р. № 94 о/с про звільнення позивача є формою виконання вищевказаного висновку Атестаційної комісії та прийнятий на його підставі, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання зазначеного наказу протиправним та скасування і поновлення позивача на займаній посаді зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апелянтів про те, що позивач самостійно виявив бажання та зареєструвався на проходження атестування для встановлення його відповідності займаній посаді, а також посилання апелянтів на те, що позивач не відповідає займаній посаді, не набрав необхідної кількості балів, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі обставини не доводять правомірності проведення його атестування з підстав, зазначених вище.

Твердження апелянта - Департаменту захисту економіки НП України про те, що атестування позивача проводилось на підставі ст. 57 Закону № 580-VIII, є необґрунтованими з огляду на вищевикладене.

Посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції не дослідив підстави для зміни у складі комісії, а також на те, що голову комісії було замінено, колегія суддів приймає до уваги, однак, при цьому, зазначає, що дійсно відповідно до протоколу Центральної АК № 2 від 13.01.2016 р. № 01.00000011 у зв'язку з відсутністю на засіданні голови Комісії Фацевича О.Ю. тво голови обрано Болквадзе А. /Т.1 а.с.106/, але такі обставини не спростовують протиправності призначення атестування позивача та інших порушень процедури його проведення.

Доводи апелянта - Департаменту захисту економіки НП України про те, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог було визнано протиправним та скасовано неіснуючий наказ, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки допущення описки в даті наказу (зазначено 22.02.2016 р. замість 12.02.2016 р.) є правовою підставою для її виправлення в порядку чинного адміністративного процесуального законодавства, а не для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта - НП України на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі в частині оскарження висновку Атестаційної комісії, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи висновок (рішення) Комісії був оскаржений позивачем в досудовому порядку, у задоволенні скарги йому було відмовлено і після цього на підставі вказаного висновку позивача звільнено, тобто порушено його право на працю, за захистом якого він звернувся до суду. Водночас, наказ про звільнення від 12.02.2016 р. позивачем отримано 16.02.2016 р., а до суду він звернувся 09.03.2016 р., тобто в межах місячного строку, визначеного ч.5 ст.99 КАС України.

Доводи представника апелянта - НП України про те, що в суді першої інстанції в судовому засіданні ним подавалися додаткові докази, які наявні у справі не в повному обсязі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено самим представником апелянта, із зауваженнями до відповідного журналу судового засідання суду першої інстанції він не звертався та з матеріалами справи не знайомився і жодних поважних причин, які завадили йому скористатися вказаними процесуальними правами навести не зміг, а також не довів доцільності дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в справі, в ході апеляційного провадження та наявність об'єктивних причин, що перешкоджали йому подати їх до суду першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Однак, як встановлено вище, у даному випадку, підстави передбачені наведеною нормою адміністративного процесуального законодавства, відсутні.

При колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 07.07.1989 р. по справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Суд зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Крім того, у ході апеляційного провадження судом було оголошено перерву та надано представникам апелянтів час на ознайомлення з матеріалами справи, однак й після цього вони не змогли довести і належним чином обґрунтувати ані необхідності дослідження апеляційним судом додаткових доказів, ані правомірності своєї правової позиції щодо помилковості висновків суду першої інстанції.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довели перед судом правомірності призначення атестації позивача, оскаржуваного висновку атестаційної комісії та наказу і не переконали суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, доцільно та обґрунтовано застосовано положення ст. 11 КАС України та здійснено вихід за межі позовних вимог і ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з нормами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційні скарги Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України підлягають залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року - без змін.

Крім того, НП України звернулася до Київського апеляційного адміністративного суду із клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору в сумі 606,32 грн. за квитанцією від 21.02.2017 р. № 181 при поданні апеляційної скарги у цій справі.

Перевіривши доводи заявника та дослідивши матеріали справи і надані ним докази, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податку, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що надміру сплачений судовий збір повертається на підставі ухвали суду, яким розглянуто справу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 15.02.2016 р. по справі № 3-77г16.

Таким чином, оскільки НП України дійсно внесено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в більшому розмірі, ніж встановлено законодавством, такий судовий збір був зарахований на рахунок КААС, реквізити, вказані у платіжному дорученні, відповідають реквізитам КААС, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення його клопотання та для повернення заявнику сплаченої суми судового збору у розмірі 606,32 грн. згідно платіжного доручення від 21.02.2017 р. № 181 /Т.1 а.с.214/.

Керуючись ст. ст. 98, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року - без змін.

Повернути Національній поліції України з Державного бюджету України надміру сплачену нею суму судового збору у розмірі 606,32 грн. (шістсот шість гривень та тридцять дві копійки), згідно платіжного доручення від 21.02.2017 р. № 181.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 22 березня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.