Справа № 9738/10/2070
Суддя: Волкова Л.М.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 вересня 2010 р. № 2-а- 9738/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волкова Л.М., при секретарі судового засідання Добровольська М.С.

за участю:

представника позивача -Цимбалістий В.А.,діє за дорученням від 04.08.2010р.

представника відповідача 1 -Біла Т.Є., діє за дорученням №36/36-5917 від 13.08.2010р.

представника відповідача 2 -Лимар Н.В., діє за дорученням № 15/01-2906 від 29.07.2010р.

представник відповідача 3 - не прибув

прокурор -Зливка К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом

Приватне підприємство "FENOM"
до Харківської митниці, Харківської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, за участі прокуратури Київського району м. Харкова
про визнання недійсним та скасування рішення, картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення сум,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним та скасувати Рішення Харківської митниці про визначення митної вартості товару № 800000017/2009/003606/1 від 01.12.2009 року, визнати протиправною та скасувати Картку відмови Харківської митниці в прийнятті митної декларації № 800000001/9/116681 від 24.11.2009р., зобов'язати Харківську обласну митницю визначити митну вартість товару, яку було вказано в митній декларації № 800000001/9/116681 від 24.11.2009р., тобто на рівні договірної вартості товару, а саме в сумі 103760,77 грн., стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "FENOM" надмірно нараховану Харківською митницею та сплачену Приватним підприємством "FENOM" суму ввізного мита у розмірі 3697,56 грн. та суму податку на додану вартість у розмірі 15529,78 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування яких зазначив наступне. Позивач не погоджується з митною вартістю Товару, визначеною Відповідачем-1 в оскаржуваному рішенні і вважає, що рішення і дії Відповідача-1 щодо визначення митної вартості товару є неправомірними з наступних підстав: визнання митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, визначених у ч.1 ст. 266 МК України, а основним методом є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), кожний наступний метод застосовується, лише якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, з огляду на що зазначені рішення і картки представник позивача вважає необґрунтованими і неправомірними.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відповідність прийнятих рішень вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих самих підстав, що і відповідач 1.

Відповідач 3 - Головне управління державного казначейства у Харківській області, в судове засідання призначене на 02.09.2010р., свого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 137).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАСУ у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, а тому приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача належним чином повідомленого про час, дату та місце судового розгляду за наявними в матеріалах справи доказами.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих самих підстав, що і представники відповідачів.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів та прокурора, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.11.2009р. по ВМД № 800000001/9/116681, декларантом Приватним підприємством «FENOM» було заявлено до митного оформлення товар каністри із жерсті для пакування автохімії без механічних або теплотехнічних пристроїв, жестебанка розміром 107*170*262 мм в кількості 13104 шт. згідно інвойсу № 139198 від 18.11.2009р. (а.с. 37-38), що надійшли з Туреччини по контракту з фірмою «SARTEN Ambalaj Sanayі ve A.S.» 1SARTEN/FENOM 09-09 від 23.09.2009р.

Вартість товару була визначена позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту № 1SARTEN/FENOM 09-09 від 23.09.2009р. (а.с. 9-15), специфікації до контракту, рахунку-фактури.

Згідно абз. 23 ст. 1 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

Митним кодексом України передбачено, що переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу завершується тільки після здійснення встановлених законодавством України необхідних для цього товару видів контролю.

Згідно ст. 88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Згідно ст. 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Частиною 1 статті 261 МК України встановлено, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Статтею 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Згідно статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечивши можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України Митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Статтею 266 Митного кодексу України визначено методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

Так, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовується послідовно кожний із перелічених у цій статті методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач при митному оформлені товару застосував саме перший метод визначення митної вартості товарів, що ввезені на митну територію України.

Судом встановлено, що при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товару, який ввозився позивачем на митну територію України, з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку Постанови КМУ від 09.04.08 № 339, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товару, в зв'язку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості 2.57 у.о. за 1 кг ваги значно відрізнявся від мінімального рівня по митній системі - 4.41 у.о. за 1 кг ваги.

У зв'язку із зазначеним відповідачем було направлено запит до відділу контролю митної вартості щодо визначення митної вартості.

Харківською митницею була здійснена процедура консультації з декларантом, в ході якої була доведена інформація про рівень цін на ідентичні та подібні товари, що оформлювалися іншими митницями по митній системі в максимально наближений час та було запропоновано у відповідності до пункту 11 Постанови КМУ №1766 від 20.12.06р. з метою виконання вимог статті 265 Митного кодексу України, надати до митниці документи, передбачені п. 11 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.06.

Згідно з п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.12.2006 № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу". Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Відповідач зазначив перелік додаткових документів, які необхідно надати позивачу для підтвердження митної вартості товарів, що ввозяться. Зі змістом вказаного переліку представник позивача був ознайомлений під підпис, додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості до митного органу не надав.

Стосовно наданої позивачем калькуляції собівартості жерстяної банки, суд зазначає наступне. З пояснень представника відповідача встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення про визначення митної вартості калькуляція собівартості, долучена відповідачем, підлягала дослідженню. При дослідженні останньої було встановлено, що вона не містить будь-якої дати її складення. Крім того, у вказаній декларації зазначена вартість жесті на рівні 493 дол. США. В той же час відповідачем було встановлено, що вартість жесті на світовому ринку станом на декларування позивачем товару ставив 530-660 дол. США. Будь-яких додаткових пояснень, документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на митну територію України на підставі ВМД № 800000001/9/116681, позивачем ні до митного органу, ні до суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно не була взята до уваги зазначена вище калькуляція, враховуючи її не відповідність цінам, які склались на світовому ринку.

Відповідно до п. 13, 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.12.2006 № 1766, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 п. 10 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Судом встановлено, що у визначений строк позивач своїм правом не скористався.

Відповідачем були прийняті рішення про визначення митної вартості товарів за резервним методом, відповідно до яких визначена вартість товару «каністри із жерсті для пакування автохімії без механічних або теплотехнічних пристроїв, жестебанка …….. виробник фірма «SARTEN Ambalaj Sanayі ve A.S.», країна виробництва: ТR….» - 4.41 у.о. за 1 кг ваги, зокрема Рішенням № 800000017/2009/003606/1 від 01.12.2009 року митна вартість відповідачем визначена в розмірі 4.41 у.о. за 1 кг ваги (а.с. 32)

Таким чином, митницею було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв'язку з відсутністю інформації, необхідної для її визначення за іншими методами.

Встановлені судом вище факти та приписи нормативно-правових актів дають підстави суду стверджувати, що відповідачем було обґрунтовано застосовано для визначення митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України, резервний метод, правомірно було визначено митну вартість товару, що ввозився позивачем, та відсутні підстави для скасування оскаржуваних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення Харківської митниці про визначення митної вартості товарів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 86, 88, 259, 262, 265, 266 Митного кодексу України, Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.12.2006 № 1766, Порядком заповнення декларації митної вартості, затвердженим Наказом Держмитслужби від 02.12.2003 № 828, ст.ст. 71, 86, 94, 136, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "FENOM" до Харківської митниці, Харківської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, за участі прокуратури Київського району м. Харкова про визнання недійсним та скасування рішення, картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення сум - відмовити в повному обсязі. < Текст > < Сума задоволення > < Текст >

2. Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2010 року.

Суддя Волкова Л.М.