Справа № 686/25669/16-а
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20 березня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі Гарячій Д.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за адміністративним позовом Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради
про оскарження діяльності суб’єкта владних повноважень,
Позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про оскарження діяльності суб’єкта владних повноважень. Позивач зазначає, що 15.01.2016 року ним було надано звіти до УПСЗ про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу за призовом під час мобілізації. В зв’язку із тим, що станом на 01 серпня 2016 року зазначена в звіті до відшкодування сума 6 999,27 грн. не була відшкодована, позивачем було направлено лист №02-2893 від 31.08.2016 року в якому він просив письмово повідомити чи внесено відомості відповідних Звітів до Зведеного звіту Управління до Департаменту соціальної політики КМДА з вказаного питання, однак відповіді не отримав. Оскільки станом на час подачі позову зазначена в звіті до відшкодування суму 6 999,27 грн. не була відшкодована, позивач вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною, просить зобов’язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради внести відомості відповідних звітів Хмельницької дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» до Зведеного звіту Управління до Департаменту соціальної політики КМДА. Стягнути з відповідача суму в 6 999,27 грн., яка не була відшкодована та витрати на сплату судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з’явився, подав заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.
Представник відповідача в судове засідання не з’явився, в задоволенні позову просить відмовити, подав до суду письмові заперечення, де зазначає, що відповідно до п. 1 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 105 виплата компенсацій проводилась за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті за відповідною програмою, яка діяла в межах Державного бюджету на 2015 рік.
Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VII викладено в новій редакції ч. 3 і 4 ст. 119 КЗпП України і відповідно, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» буджетну програму на виплату компенсації роботодавця не було встановлено.
Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, як орган місцевого самоврядування, в межах своєї компетенції, проводить лише виплати після надходження відповідних цільових коштів із Державного бюджету України, будь-яке корегування розміру виплати є прямим порушенням Конституції України та Бюджетного кодексу України. Тому на підставі викладеного та у зв’язку із відсутністю бюджетних асигнувань управління не в змозі на даний час здійснити виплату компенсації за нарахований та не виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобіліації, які були працевлаштовані в УДППЗ «Укрпошта».
На підставі ст. 41 КАС України суд приходить до висновку, що розгляд справи слід провести у порядку письмого провадженння.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 15.01.2016 року позивачем було надано звіти до УПСЗ про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу за призовом під час мобілізації. В зв’язку із тим, що станом на 01 серпня 2016 року зазначена в звіті до відшкодування сума 6 999,27 грн. не була відшкодована, позивачем було направлено лист №02-2893 від 31.08.2016 року в якому він просив письмово повідомити чи внесено відомості відповідних Звітів до Зведеного звіту Управління до Департаменту соціальної політики КМДА з вказаного питання, однак відповіді не отримав. Дані факти підтверджені письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до частини 3 статті 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З метою визначення механізму виплати компенсації, Кабінетом Міністрів України постановою від 04 березня 2015 року №105затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 105).
У відповідності до вимог п. 2 Порядку № 105 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.
Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є:
- Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;
- структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад.
Як визначено п. 4 Порядку №105 для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.
Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.
Згідно з Порядком № 105 виплату працівникам середнього заробітку здійснює підприємство. Компенсація підприємствам витрат на виплату середнього заробітку працівникам здійснюється Міністерством соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі обласним департаментам соціального захисту, які, в свою чергу, перераховують їх в районні (міські) управління, а останні - підприємствам.
Згідно Наказу Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407 затверджено Порядок казначейського обслуговування державного бюджету за витратами. На підставі вищезазначеного Порядку № 105, Міністерство соціальної політики України відповідно до поданої Департаментом соціального захисту населення обласної державної адміністрації зведеної заявки перераховує кошти з державного бюджету Головному управлінню Державної казначейської служби України у Полтавській області на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам.
Департамент здійснює розподіл коштів, що надійшли від Міністерства соціальної політики України, в розрізі районних органів соціального захисту населення згідно з поданими звітами. Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області перераховує кошти до районних органів державної казначейської служби України відповідно до поданого розподілу.
Районні органи соціального захисту населення, відповідно до перерахованих коштів органами державної казначейської служби України, перераховують кошти підприємствам, установам, організаціям на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам, відповідно до заявлених сум.
Щодо посилання представника відповдача на зміни, внесені у ст. 119 КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІІ та на Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 року», згідно якого вказані компенсаційні виплати не передбачені, а тому здійснювати виплати компенсації немає можливості, суд зауважує наступне.
Зазначені зміни внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII та набрали чинності з 01.01.2016. Так, згідно з цими змінами компенсаційні виплати, передбачені ст. 119 КЗпП були відмінені лише з 01.01.2016, тому на правовідносини щодо компенсації заробітної плати за листопад - грудень 2015 року не розповсюджуються.
При цьому доводи Відповідача про те, що в Державному бюджеті 2016 року відсутня програма 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" на увагу не заслуговують, оскільки позивачем звіт було подано за листопад-грудень 2015 року, а в Законі України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» програма 2501350 діяла, а відтак немає підстав для відмови у здійсненні виплат.
Фактично єдиним доводом відповідача щодо неможливості здійснення виплат позивачу по компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період є відсутність бюджетних асигнувань для таких виплат.
Зазначені твердження є безпідставними, оскільки за підприємствами, установами та організаціями, працівники яких призвані на військову службу, закріплене право на відшкодування виплаченого середнього заробітку таким працівникам за рахунок коштів державного бюджету, а їх відсутність не позбавляє наявного у позивача права на відшкодування понесених витрат.
Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.
Так само, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 , від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).
У рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави /підпункт 3.2/.
Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
Відсутність коштів у Мінсоцполітики України не може бути підставою для порушення права позивача на відшкодування компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за листопад-грудень 2015 року у сумі 6 999,27 грн.
В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.
Натомість судовим розглядом встановлено наявність порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин протиправною бездіяльністю відповідача, а тому, відповідне порушене право підлягає судовому захисту.
Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.
У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про оскарження діяльності суб’єкта владних повноважень - задоволити.
Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради протиправною.
Зобов’язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради внести відомості відповідних звітів Хмельницької дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» до Зведеного звіту Управління до Департаменту соціальної політики КМДА.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на користь Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» суму в 6 999,27 грн.
Апеляційна скарга на постанови суду подається протягом 10 днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду.