Справа № 711/293/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/293/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дунаєв С.О. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання бездіяльності неправомірною,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України згідно якого просив:

визнати бездіяльність Державної виконавчої служби України, до складу якої входить Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ОСОБА_3 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 10 листопада 2016 року на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 823/194/16 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання нечинним та скасування висновку, зобов'язання вчинити дії, яким зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та прийняти відповідне рішення з врахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні, неправомірним;

зобов'язати Державну виконавчу службу України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винести вищевказану постанову та направити її копії сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2017 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

На ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2017 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 17 січня 2017 року, яка набрала законної сили, було залишено позовну заяву без руху.

Підставою для постановлення зазначеної ухвали стало те, що підставою звернення до суду є бездіяльність Державної виконавчої служби України з прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 10.11.2016 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси. Натомість в позовних вимогах зазначено, що оскаржувані дії відповідача стосуються виконавчого листа, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси. Тож позивач має уточнити виклад обставин позову та зміст позовних вимог.

Вказаною ухвалою позивачу було надано строк на усунення недоліків позовної заяви тривалістю п'ять днів з дня отримання копії ухвали суду.

Така ухвала була отримана позивачем 25.01.2017 року (штрих кодовий ідентифікатор поштового повідомлення 236).

30 лютого 2017 року ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.01.2017 року подав позовну заяву у виправленій редакції, згідно якої просив визнати бездіяльність Державної виконавчої служби України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ОСОБА_3 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 10 листопада 2016 року на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 823/194/16 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання нечинним та скасування висновку, зобов'язання вчинити дії, яким зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та прийняти відповідне рішення з врахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні, неправомірною

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з ч. 4 і ч. 5 ст. 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Разом з тим, позовні вимоги мають бути максимально конкретизовані та обґрунтовані, а отже містити який саме спір просить вирішити позивач, та у який, на його думку, спосіб належить захистити його права та які саме.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Враховуючи викладене, встановлено, що позивачем здійснювалися дії щодо судового захисту своїх прав.

Судом першої інстанції в повній мірі не досліджено всі обставини, не взято їх до уваги, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви позивачу, порушення його конституційного права звернення до суду, а також порушення ст. 2 та ст. 6 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.05.2011 року по справі №К/9991/11578/11.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 27.06.2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи в сукупності вказане вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи активні дії позивача щодо реалізації свого права на судовий захист.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.