Справа № 754/14252/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії.

Вимоги позову мотивувала тим, що перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію. 03.10.2016 року звернулася до відповідача з заявою про припинення виплати раніше призначеної пенсії.

Однак 01.11.2016 року відповідач листом відмовив їй в задоволенні заявленої вимоги. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача була вимушена звернутися о суду з даним позовом, просила про зобов»язання відповідача припинити їй виплату пенсії в зв'язку з відмовою від неї.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року адміністративний залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

03.10.2016 року позивач звернулася до Управління з заявою про припинення виплати їй пенсії у зв'язку з відмовою від неї.

Своїм листом від 01.11.2016 року Управління відмовило припинити виплату пенсії позивачу у зв»язку з відмовою, оскільки така відмова не передбачена чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наявним у матеріалах справи та наданим додатковим поясненням та запереченням сторін у справі, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено відмови від виплати пенсії за заявою пенсіонера, а лише її припинення.

Зазначене вище пов'язано з тим, що відмова від пенсії і припинення несуть різні правові наслідки в подальшому.

Зокрема, припинення виплати пенсії - це переривання процесу виплати пенсійного забезпечення, яке пов'язане з появою обставин, при яких особа втрачає право на отримання коштів. У випадку обставин, які дають право на отримання пенсії і за заявою особи, пенсія поновлюється.

Тобто, вже нарахована і призначена пенсія знову виплачується пенсіонеру.

Відповідно до положено статті 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі підстави для припинення виплати пенсії як:

якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України;

у разі смерті пенсіонера;

у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначається п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якому зазначається, що особа, яка достроково вийшла на пенсію і в результаті чого відсоток, на який було зменшено пенсію може бути переглянуто після досягнення пенсійного віку, якщо особа продовжуг працювати і відмовилась від отримання пенсії.

В розумінні цієї статті відмова від отримання пенсії передбачає її припинення, оскільки має на меті перегляд її розміру після досягнення пенсійного віку за наявними в матеріалах пенсійної справи документами, якщо особа продовжує працювати і відмовилась від отримання пенсії.

Відмова ж від отримання пенсії передбачає, що особа не скористалась своїм правом на її призначення і не отримує пенсію взагалі, а отже буде мати право на первинне призначення пенсії.

Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки позивач уже перебуває на пенсії за віком з 31.08.2008 року, отримує таку пенсію, та неодноразово її перераховував, то задоволення заяви позивача відповідачем про відмову від пенсії буде протирічити як матеріалам пенсійної справи так і чинному законодавству.

Також, звертає увагу на те, що у своїй заяві до Управління ОСОБА_2 зазначає, що законодавством не передбачено заборони не отримувати пенсію. При чому не обґрунтовуючи яким саме нормативним актом передбачено таку відмову.

Більше того, у своєму адміністративному позові ОСОБА_2 зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не визначається ні форма заяви, ні підстави відмови від отримання пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійні виплати це грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

Таким чином, виплата пенсії за віком, яку отримує позивач, передбачає не виплату на певний проміжок часу, а саме довічно і управління не має правових підстав для припинення виплати пенсії.

В той же час, як уже зазначалось ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування чітко передбачено, що виплата пенсії особі припиняється у випадку неотримання нею коштів протягом 6 місяців. Таким чином, у разі небажання особи отримувати пенсію, позивач може просто не забирати ці кошти і виплата пенсії буде припинена їй автоматично.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 березня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.