Справа № 813/2238/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. Справа № 876/836/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №250аг від 28.04.2016 року «Про результати службового розслідування»; визнати протиправним і скасувати п.п. 7.1 п. 7 наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №309-ос від 30.06.2016 року «По особовому складу»; поновити на посаді старшини опорного вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; поновити грошове та матеріальне забезпечення, згідно займаної посади та військового звання; стягнути з відповідача грошове забезпечення за посадою, з якої був незаконно звільнений, за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення з військової служби до поновлення за рішенням суду; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.; визнати протиправним і скасувати наказ Начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №291-ос від 22.06.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у зв`язку із збігом обставин у нього виявилось бажання вчинити самогубство, після чого 18.04.2016 року наніс собі різані рани в ділянці обидвох передпліч. Однак усвідомивши малодушність такого вчинку щодо сім`ї, 18.04.2016 року звернувся до Львівського клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, де було проведено ПХО ран та за скеруванням начальника Львівського клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України був скерований для проведення обстеження і лікування до Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», де перебував на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016 року до 21.06.2016 року з діагнозом: розлад адаптації, затяжний перебіг з помірно вираженими стійкими депресивними симптомами».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2016 року під час перевірки виконання розпорядку дня, особовим складом опорного вузла зв`язку, начальник опорного вузла зв`язку майор ОСОБА_2 встановив, що старшина опорного вузла зв`язку старшина ОСОБА_1 не прибув на службу, про що встановленим порядком доповів рапортом від 18.04.2016 року №969. Згідно вказаного рапорту майор ОСОБА_2 доповів своєму безпосередньому начальнику, що ОСОБА_1 не прибув на службу на протязі дня, 18 квітня 2016 року, зв`язку із ним немає, дружині, родичам місце знаходження невідоме.

Підтвердженням відсутності протягом 18.04.16 року ОСОБА_1 на службі є витяг з системи контролю доступу Західного регіонального управління, згідно якого встановлено, що старшина ОСОБА_1 вибув з управління Західного регіонального управління 15.04.2016 року о 13 год. 27 хв. та в період по 17 год. 30 хв. 18.04.2016 року за місцем проходження військової служби не з`являвся.

Із пояснень чергового лікаря Львівського клінічного госпіталю ДПСУ лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 встановлено, 18.04.2016 року близько 20 год. 30 хв., звернувся військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старшина ОСОБА_1 , при його огляді було виявлено «Ріжучі рани обох передпліч», про що було здійснено запис до Журналу №44 обліку амбулаторних хворих.

Згідно із поясненнями начальника клініки неврології та реабілітації хворих Клінічного госпіталю Львів Держприкордонслужби України ОСОБА_4 , отриманого 26.04.16 року під час проведення службового розслідування слідує, що він 18.04.16 року близько 21.45 оглянув хворого. При огляді встановлено оброблені та забинтовані рани на нижній частині обох передпліч. Хворий надавав скарги на залежність та потягу до ігор в букмекерських конторах, періодичні запійні стани. Протягом останніх 5-ти років відвідує букмекерські контори, робить ставки в них, неодноразово програвав великі суми грошей, особливо після вживання алкоголю. 16.04.16 року знову пішов у букмекерську контору, де вживав алкоголь на протязі двох днів. Внаслідок гри програв близько 30 тис. грн., які позичив. 18.04.16р. отямився, та побачив порізи на внутрішніх частинах передпліч.

З пояснень старшини ОСОБА_1 встановлено, що він 18 квітня 2016 року, не виконав свій службовий обов`язок, та не прибув на робоче місце до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що проснувся за межами м. Львова в лісосмузі поблизу с. Грибовичі, та перебував, в стані алкогольного сп`яніння. Виявив порізи на обох руках і розряджений мобільний телефон, через що не зміг нікому зателефонувати. З його пояснень встановлено, що спиртні напої вживав з 16 по 18 квітня 2016 року в різних місцях м. Львова, що супроводжувалось азартними іграми з невідомими особами. Під дією сильного алкогольного сп`яніння, як потрапив за межі м. Львова не пам`ятає. В пішому порядку 18 квітня 2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., добрався до Львівського клінічного госпіталю. В госпіталі старшині ОСОБА_1 , надали першу медичну допомогу. Після спілкування з лікарем невропатологом було прийняте рішення про направлення його одразу на лікування до КЗ «Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні».

З наслідками службового розслідування по даному факту, 28.04.2016 року відповідачем прийнято наказ за № 250аг «Про результати службового розслідування», яким наказано «За невиконання вимог ст. ст. 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання службового обов`язку, наказу Західного регіонального управління від 18.12.2015 року № 103 «Про організацію служби військ в управлінні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в 2016 році» в частині порушення розпорядку дня, особисту недисциплінованість старшину опорного вузла зв`язку ОСОБА_1 та накласти дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю».

22.06.2016 року відповідачем прийнято наказ № 291-ос «По особовому складу», яким згідно ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказано припинити (розірвати) контракт та звільнити з військової служби за підпунктом «е» (через службову невідповідність) п. 1 ч. 8 ст. 26 у запас по західному регіональному управлінню (І категорії) старшину ОСОБА_1 без права носіння військової форми одягу.

30.06.2016 року відповідачем прийнято наказ за № 309-ос «По особовому складу», яким згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення по Західному регіональному управлінню (І категорії) старшину ОСОБА_1 звільненого з військової служби у запас через службову невідповідність.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що по суті спірне рішення начальника Західного регіонального управління про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (Дисциплінарного статуту ЗС України), з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, а також вказане спірне рішення є адекватним до вчиненого позивачем проступку, факт скоєння якого самим позивачем не заперечується.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її одержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-ХІV (далі Дисциплінарний статут).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої безпеки).

Відповідно до пунктів 2-4 Дисциплінарного статуту Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до п. 13 Статуту внутрішньої безпеки військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої безпеки).

Також, пунктами 49, 241 Статуту внутрішньої безпеки передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Пунктом 26 Статуту внутрішньої безпеки Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із п. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

З матеріалів справи видно, що висновком службового розслідування доведено невиконання позивачем вимог ст. ст. 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання службового обов`язку, наказу Західного регіонального управління від 18 грудня 2015 року № 103 «Про організацію служби військ в управлінні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в 2016 році» в частині порушення розпорядку дня, особисту недисциплінованість, безвідповідальність.

Як видно із пояснень самого позивача, він 18 квітня 2016 року, не виконав свій службовий обов`язок, та не прибув на робоче місце до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що проснувся за межами м. Львова в лісосмузі поблизу с. Грибовичі, та перебував, з його слів, в стані алкогольного сп`яніння, спиртні напої вживав з 16 по 18 квітня 2016 року в різних місцях м. Львова, що супроводжувалось азартними іграми з невідомими особами.

Цей факт підтверджується пояснення начальника клініки неврології та реабілітації хворих Клінічного госпіталю Львів Держприкордонслужби України ОСОБА_4 , відповідно до якого при огляді позивача 18.04.2016 року, останній надавав скарги на залежність та потягу до ігор в букмекерських конторах, періодичні запійні стани. Протягом останніх 5-ти років відвідує букмекерські контори, робить ставки в них, неодноразово програвав великі суми грошей, особливо після вживання алкоголю. 16.04.16 року знову пішов у букмекерську контору де вживав алкоголь на протязі двох днів. В наслідок гри програв близько 30 тис. грн., які позичив. 18.04.16 року отямився, та побачив порізи на внутрішніх частинах передпліч.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач 18.04.2016 року не прибув на службу, чим порушив розпорядок робочого дня, через особисту недисциплінованість та безвідповідальність, а відповідачем правомірно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю, через що з військової служби позивача звільнено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (Дисциплінарного статуту ЗС України), а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №813/2238/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.03.2017 року.