Справа № 826/27518/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2017 року № 826/27518/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Оберемка Р.А. 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Оберемка Р.А., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2016р. на підставі ст.ст.99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2016 року задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_4 щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Огурцова О.П.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачами було протиправно не включено позивача до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача у судове засіданні не прибув, подавши клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач-1 обґрунтовує тим, що під час перевірки було встановлено, що дії позивача щодо оформлення депозитного вкладу мали на меті отримання грошей за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим правочин щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок є нікчемними, а позивач не має вкладу в банку та не є вкладником банку.

Представник відповідача-2 через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач-2 обґрунтовує тим, що складання Загального реєстру вкладників здійснюється на підставі переліку вкладників, переданого Уповноваженою особою, в якому інформація про позивача була відсутня.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Крім того, відповідач-1 повторно подав клопотання, в якому просив залишити позов без розгляду на підставі частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, стверджуючи, що позивачу стало відомо про порушення його прав та інтересів в грудні 2014 року на підтвердження чого надав суду копію заяви від 02.12.2014.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, суд звертає увагу, що в наданій копії заяви позивач просить розблокувати вклад та внести до списку осіб, які мають право на отримання гарантованої суми від ФГВФО, у зв'язку з чим просить надати письмову відповідь на таку заяву.

Відповідачем-1 доказів надання позивачу письмової відповіді на вищенаведену заяву або доказів письмового повідомлення позивача про відмову у включенні останньої до переліку вкладників ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 не надано суду належних доказів на підтвердження факту пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

10.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) було укладено договір №45216 банківського вкладу (депозиту) "Планер".

Згідно з умовами зазначеного договору, банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 11.08.2014 та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі 19,75 процентів річних. Для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до підпункту 2.3.1 договору вкладник зобов'язується протягом трьох днів з дати укладання цього Договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформляються відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахування)грошових коштів та зберігається у вкладника.

Згідно з квитанцією від 10.07.2014, ОСОБА_1 на вказаний вкладний (депозитний) рахунок внесла грошові кошти в розмірі 190 000,00 грн.

14.08.2014 постановою Правління Національного банку України прийнято рішення №491 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" до категорії неплатоспроможних".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 69 від 14.08.2014 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ".

Постановою Правління Національного банку України № 717 від 10.11.2014 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 119 від 13.11.2014 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" та розпочато процедуру ліквідації.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" строком на 1 рік, тобто з 13.11.2014 по 12.11.2015 призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Гончарова Сергія Івановича.

10.11.2014 за результатами засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів складено протокол, яким визнано нікчемними правочини згідно додатку № 1.

18.11.2014 за результатами засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складено протокол № 237/14 відповідно до пункту 2 якого вирішено погодити рішення уповноваженої особи Фонду па тимчасову адміністрацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова С.І., яким було тимчасово обмежено (заблоковано) виплати по деяким записам у базі даних про вкладників ПАТ "КБ "УКРАЇНСЬКІЙІ ФІНАНСОВИЙ СВІТ", що були внесені у період з 01.07.2014 по 16.07.2014 з метою недопущення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рекомендовано уповноваженій особі Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "УКРАЇНСЬКІЙІ ФІНАНСОВИЙ СВІТ" Гончарову С.І. звернутися до правоохоронних органів із заявою про виявлені факти збільшення загальної гарантованої суми, що відбулося в період з 01.07.2014 по 16.07.2014.

Крім того, відповідач-1 надав суду копію листа від 12.12.2014 № 001/932, в якому зазначено, що договір банківського вкладу між ПАТ "КБ "УФС" та ОСОБА_1 від 10.07.2014 № 45216, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України.

Відповідач-1 стверджує, що позивач отримала вищевказаного листа 25.12.2014, що підтверджується розпискою позивача на вказаному листі (було додано копію листа), в той же час, представник відповідача-1 не надав суду для огляду оригінал листа від 12.12.2014 № 001/932, тому, враховуючи факт заперечення позивача проти отримання вищевказаного листа та враховуючи позицію, викладену в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 по даній справі, суд дійшов висновку, що копія такого листа не є належним та допустимим доказом у даній справі.

Рішенням виконавчої дирекції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб № 198 від 02 листопада 2015 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ". Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "УФС" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемку Роману Анатолійовичу з 03 листопада 2015 р.

ОСОБА_1, вважаючи протиправним рішення відповідача-1 щодо визнання договору банківського вкладу від 10.07.2014 № 45216 нікчемним та вважаючи, що її має бути включено до переліку вкладників та загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; пунктами 3, 4, 5, 6 розділу ІІІ, пунктами 2, 3 та 4 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Обов'язок уповноваженої особи Фонду щодо забезпечення перевірки правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними; підстави для визначення правочинів (договорів) нікчемними; право уповноваженої особи Фонду повідомляти сторони за договорами про нікчемність договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів встановлено частинами другою та третьою статті 38 та пунктом 4 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до протоколу засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10.11.2014, визначено перелік транзакцій і правочинів (договорів), що відносяться до нікчемних, згідно з додатком, хоча копію такого додатку суду надано не було відповідач-1 у письмових запереченнях стверджує, що в додатку наявна інформація щодо договору банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216.

В наданих письмових заперечення представник відповідача-1 посилався на те, що правочин, укладений позивачем з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" було визнано нікчемним на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", водночас при цьому ним не було наведено факту наявності причинно-наслідкового зв'язку між правочином, який укладено між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", та наданням окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З аналізу договору від 10.07.2014 № 45216 банківського вкладу (депозиту) вбачається, що він не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" за зазначеним договором визначені в пункті 2.1 та передбачають відкриття і обслуговування рахунків вкладника, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-1 на пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216 до нікчемних правочинів.

Також, в наданих суду запереченнях відповідач-1 посилався на те, що договір банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216 є нікчемним в силу статті 228 Цивільного кодексу України як такий, що порушує публічний порядок, оскільки спрямований на незаконне заволодіння майном держави шляхом отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі, що перевищує суму, гарантовану частиною пергою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 190 000,00 грн. були внесенні на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 особисто позивачем. Вказана обставина підтверджується копією квитанції від 10.07.2014. На квитанції міститься підпис уповноваженої особи банку та відтиск штампу банківської установи. Доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились, суду надано не було.

Як вбачається із заперечень, позиція відповідача-1 ґрунтується на тому, що постановою Правління Національного банку України від 15.07.2014 №410/БТ ПАТ «КБ «УФС» було віднесено до категорії проблемних. В зазначеній постанові НБУ вказується, що ПАТ «КБ «УФС» порушує вимоги Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003 року та зазначається, що станом на 12 червня 2014 року ПАТ «КБ «УФС» не виконало вимоги чотирьох вкладників - фізичних осіб, строк яких настав більше ніж п'ять робочих днів тому. Таким чином, станом на 12 червня 2014 року фінансовий стан банку не дозволяв виконувати свої зобов'язання перед вкладниками - фізичними особами, а тому, укладаючи вищезазначений правочин банк в порушення вимог вказаного рішення Національного банку України залучив фінансові активи із зобов'язанням наступного їх повернення, тобто банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним, а вкладник (позивач) діями щодо оформлення депозитних вкладів, мала на меті отримати гроші не від Банку і не за рахунок Банку, а за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в першу чергу за рахунок держави.

В той же час, відповідач-1 не надав доказів повідомлення керівників структурних підрозділів ПАТ «КБ «УФС» про постанову Правління Національного банку України від 15.07.2014 №410/БТ.

Частиною шостою статті 67 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (редакція від 04.07.2014) передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими статтею 73 цього Закону. Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому. Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Пунктами 4.4, 4.5 розділу І Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління національного банку України № 346 від 17.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за № 1590/21902 (редакція від 03.06.2014), встановлено, що Національний банк має право встановити особливий режим контролю за діяльністю банку й усуненням ним допущених порушень, який передбачає обмеження щодо діяльності банку шляхом призначення куратора банку (далі - особливий режим контролю). Національний банк для здійснення особливого режиму контролю одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань.

Рішення про обмеження діяльності банку шляхом призначення куратора банку, строк його повноважень, відміну/дострокову відміну призначення куратора банку приймає Правління Національного банку.

Отже, вказаними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, а отже позивач не міг знати про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії проблемних.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-1 на пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) до нікчемних правочинів.

Посилання відповідача-1 у письмових запереченнях на позов стосовно звернення до правоохоронних органів із заявою про скоєння кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Докази визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського вкладу від 10.07.2014 № 45216 в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем-1 не надано доказів того, що договір банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216 є нікчемним в силу пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та частини другої статті 228 Цивільного кодексу України.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", оформленого наказом № 6 від 18.11.2014 (згідно переліку), однак таке рішення відсутнє, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача-1 у письмових запереченнях на позов.

З огляду на зазначене, враховуючи встановлення судом факту протиправності визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", суд дійшов висновку про те, що зазначену позовну вимогу необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування протоколу засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10.11.2014 в частині щодо визнання нікчемним вищезазначеного договору (згідно додатку № 1).

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач-1 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) від 10.07.2014 № 45216 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/16057/15 від 09.06.2015.

Водночас, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача-2 включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спрямована на майбутній захист прав та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, оскільки Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складається виключно на підставі інформації, наявної в переліку вкладників, який формується та передається Уповноваженою особою, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10.11.2014 в частині щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №45216 від 10.07.2014, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" (згідно додатку № 1).

4. Зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Оберемка Романа Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов