Справа № 766/3771/17
Суддя: Дорошинська В. Е.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/3771/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсон про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування вимог зазначає, що з 26.11.2003 року по 11.08.2016 року він працював на посаді судді Комсомольського районного суду м.Херсона; з 12.08.2016р. по 03.10.2016р. на посаді судді Херсонського міського суду Херсонської області.

22.09.2016 року Постановою Верховної Ради України №1600-VIII «Про звільнення суддів» звільнено з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області.

06.10.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. УПФУ в м.Херсоні Позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання, що становить 80 відсотків розміру суддівської винагороди на час звільнення у відставку - 21750 грн. Позивач вважає, що стаж роботи на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного вище законодавства зараховується календарний період проходження строкової військової служби становить 23 роки 05 місяців 26 днів, що в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні в частині встановлення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість належних 86 відсотків такої винагороди та зобов'язати відповідача встановити йому щомісячне довічне грошове утримання, як судці у відставці, у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 06.10.2016 року; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640,00грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених в письмових заперечення.

Відповідно до ст. 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26.11.2003р. по 11.08.2016року ОСОБА_1 працював на посаді судді Комсомольського районного суду м.Херсона; з 12.08.2016р. по 03.10.2016р. на посаді судді Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» звільнено ОСОБА_1 із займаної посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року, виданим на підставі постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600- VIII «Про звільнення суддів», п. 4 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_1 відраховано зі штату суду 03 жовтня 2016 року у відставку.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Херсоні ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання., що становить 80 відсотків розміру суддівської винагороди на час звільнення у відставку - 21750,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах їх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За загальним правилом, установленим частиною 1 статті 58 Конституції України закони та титлі правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав судців на «конання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130). Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005.

Згідно з ч. 5 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р. Так, відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 з наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Слід зазначити, що щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді

При цьому, щодо стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України станом на день подання заяви) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, чає право подати заяву про відставку.

Разом з тим, згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Загоном України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролеру за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Виходячи з наведених вище норм чинного законодавства стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного вище законодавства зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих становить 23 роки 05 місяців, що в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, що відповідає положенням пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно до якого у разі, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону і, що також передбачено частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Поділ стажу та видокремлення з відповідного стажу роботи на посаді судді періоду половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби, стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить вказаному вище чинному законодавству, яким передбачено визначення стажу роботи на посаді судді, у тому числі умови зарахування до вказаного стажу зазначених періодів, оскільки за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби, робота на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, і відповідний стаж є єдиним та визначається як стаж роботи на посаді судді.

Відповідно до документів, поданих до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні для встановлення і виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання, розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідки про заробітну плату, стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає повних 23 роки, а суддівська винагорода (заробітна плата) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання - 21750,00 грн.

Таким чином, за вказаних обставин розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 86 відсотків суддівської винагороди судді ( 80% + 6 % ( 3 роки * 2 %).

Однак, відповідач, встановив ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, безпідставно розділивши стаж роботи судді і видокремивши зі стажу роботи на посаді судді вказані періоди і врахувавши при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання лише період роботи на посаді судді, що є неправомірним та суперечить постанові Верховної Ради України від 22.09.2016 року щодо звільнення у відставку, зокрема, та чинному законодавству в цілому, про що зазначено.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення судців до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016.

Частиною другою ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Правомірність свого рішення відповідачем в рамках даної справи не доведена.

Оскільки дії та рішення відповідача при встановленні (призначенні) ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання призвели до порушення принципу правової визначеності як складової верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України, принципу рівності, який має універсальний характер і гарантований статтею 21 Основного Закону України, а також до порушення незалежності суддів, гарантованої статтею 126 Конституції України, це є підставою для задоволення вимог у повному обсязі.

На підставі ст. 94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6,17,18,19 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні в частині встановлення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість належних 86 відсотків такої винагороди.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 06.10.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 640,00 грн. на користь ОСОБА_1.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Е. Дорошинська