Справа № 826/27649/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2017 року № 826/27649/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
треті особиАТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк»
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач), треті особи: АТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк», в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-29549-160115 від 16.01.2015 р., на підставі якого ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) були розміщені грошові кошти як вклад в сумі 11000,00 доларів США.

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» припинити обмеження ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у реалізації права власності на грошові кошти, розміщені в ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-29549-160115 від 16.01.2015 p.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-29549-160115 із позивачем законом не встановлена, у судовому порядку даний договір недійсним не визнаний, а тому він (договір) є дійсним і повинен виконуватися належним чином, а отже відсутні правові підстави для обмеження позивача в користуванні грошовими коштами, що внесені позивачем, як вкладником, до банку.

Відповідач заперечив по суті заявлених позовних вимог, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули. Про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертались.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено: 1) Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-29549-160115 (у доларах США) від 16.01.2015 р. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, його предметом є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу в доларах CШA строком на 3 місяці з « 16» січня по « 16» квітня 2015 р. Згідно з п. 1.2. Договору сума початкового вкладу становить 11000,00 доларів CШA. Внесення грошових коштів в сумі 11000,00 доларів США підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті, для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 44415986 від 16.01-2015 р.; 2) Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 003-29549-251214 (у євро) від 25.12.2014 р. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, його предметом є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу в євро строком на 3 місяці з « 25» грудня 2014 р. по « 25» березня 2015 р. Згідно з п. 1.2. Договору сума початкового вкладу становить 4000,00 євро. Внесення грошових коштів в сумі 4000,00 євро підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті, для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № НОМЕР_2 від 25.12.2014 р.; 3) Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 001-29548-190215 (у євро) від 19.02.2015 р. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, його предметом є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу в євро строком на 3 місяці з « 19» лютого 2015 р. по « 20» травня 2015 р. Згідно з п. 1.2. Договору сума початкового вкладу становить 676.51 євро. Внесення грошових коштів в сумі 676,51 євро підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті, для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № НОМЕР_4 від 19.02.2015 р.; 4) Договір № 005-28170-240413 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 24.04.2013 р. Відповідно до п.1.2 вказаного договору, Банк відкриває позивачу поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривнях.

Згідно виписки по даному рахунку (виписка по рахунку клієнта № /1016) на момент введення тимчасової адміністрації на рахунку знаходились кошти в розмірі 65907,00 грн.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 11 червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 03 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи чотирьох банків.

17 липня 2015 p. на офіційній Веб-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення про те, що з 20 липня розпочинаються виплати вкладникам ПАТ «Дельта Банк» за договорами, строк дії яких закінчився до 30 квітня 2015 року включно. Банком-агентом, для виплати вкладникам, що мешкають в Києві, визначений AT «Ощадбанк».

Як зазначає позивач в позовній заяві, 21.07.2015 p. вона звернулась до відділення AT «Ощадбанк» для отримання грошових коштів за вкладом, де їй було повідомлено, що вона відсутня у реєстрі вкладників ПАТ «Дельта Банк».

27 вересня 2015 p. позивачем отримано поштою повідомлення про нікчемність правочину. Даний лист з вихідним №8821/2359 від 23.09.2015 р. містив повідомлення про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-29549-160115 від 16.01.2015 p., укладеного між AT «Дельта Банк» та позивачем, згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

07 жовтня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет розмістив оголошення для вкладників: «У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 08 жовтня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку».

13 жовтня 2015 p. позивач звернулась з заявою (реєстраційний номер №3110842) до відділення ПАТ «Дельта Банк» з проханням пояснити законодавчі підстави визнання недійсним Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-29549-160115 від 16.01.2015 р.

Як зазначає позивач в позовній заяві, 14.10.2015 p. позивач на гарячій лінії ПАТ «Дельта Банк» дізналась, що з 08.10.2015 р. розпочалась нова хвиля виплат за вкладами. Банком-агентом в місті Києві було визначено АБ «УКРГАЗБАНК». На гарячій лінії АБ «УКРГАЗБАНК» позивачу повідомили, що вона присутня в списках на виплату коштів.

26 жовтня 2015 p. звернувшись до відділення АБ «УКРГАЗБАНК» позивач отримала кошти в сумі 200 000 грн.

02 листопада 2015 позивач звернулась до відділення ПАТ «Дельта Банк», де подала кредиторську вимогу (вих. № 3151363). В даній кредиторській вимозі позивач просила визнати її кредитором AT «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла на підставі: Договору банківського вкладу № 005-29549-160115 від 16 січня 2015 року, Договору банківського вкладу № 003-29549-251214 від 25.12.2014 року, Договору банківського вкладу № 001-29548-190215 від 19.02.2015 року та Договору №005-28170-240413 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 24.04.2013 p. (в частині, що перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів суму за вкладом).

04 грудня 2015 p. позивач отримав відповідь на своє прохання пояснити законодавчі підстави визнання недійсним Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-29549-160115 від 16.01.2015 р. - Лист з вихідним № 05-3110842/1 від 12.11.2015 року, в якому зазначено що договір є нікчемним на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З виписки по Договору банківського вкладу №005-29549-160115 від 16.01.2015 p. позивач дізналась, що 16.01.2015 p. на рахунок були зараховані кошти в розмірі 11 000 доларів США. Цього ж дня, 16.01.2015 року, згідно виписки, дані кошти були повернені внаслідок застосування наслідку нікчемності договору згідно з наказом № 813 від 16.09.2015 року.

Вважаючи за можливе захистити порушені права шляхом визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу та зобов'язання уповноважену особу припинити обмеження ОСОБА_1 у реалізації права власності на грошові кошти, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частина перша статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Як зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві, 26 жовтня 2015 p., звернувшись до відділення банку-агента АБ «УКРГАЗБАНК», вона отримала кошти в розмірі гарантованої суми відшкодування в сумі 200 000 грн.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, підставою виникнення спірних правовідносин стало те, що вимоги позивача (що перевищують 200 000 грн) не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів внаслідок визнання Уповноваженою особою нікчемним договору банківського вкладу.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу, суд зазначає наступне.

Положеннями частин 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, в тому числі: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

Згідно з п.2 ч.4 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як випливає з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які мають бути оскаржені до суду є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. У цьому випадку самі по собі дії щодо визнання нікчемними договорів і транзакцій є правом Уповноваженої особи Фонду, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки актів індивідуальної дії, які можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскільки за результатами перевірки відповідності правочинів позивача вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було прийнято рішення, оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 (про що позивач зазначає в позовній заяві), яке в рамках даної справи не оскаржується, то позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» припинити обмеження ОСОБА_1 у реалізації права власності на грошові кошти, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що оскільки підставою не включення кредиторських вимог позивача до реєстру кредиторів став наказ відповідача № 813 від 16.09.2015 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», який позивачем не оскаржується, то позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук