Справа № 2а/2370/5490/2011
Суддя: А.С. Чала
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року Справа № 2а/2370/5490/2011

15.08.11

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чалої А.С.,

при секретарі судового засідання Журавлі В.В.,

за участю: представника позивача - Слинька М.Г., представника відповідача -ОСОБА_2 за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Енергобанк»в особі відділення № 1 у м. Черкаси до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3, треті особи -ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування постанови, зняття арешту, виключення з акту опису майна та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулося публічне акціонерне товариство «Енергобанк»в особі відділення № 1 у м. Черкаси з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3, треті особи -ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому, після надання уточнень до адміністративного позову, просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зняти арешт та виключити з акту опису й арешту 1/3 квартири, зобов'язати відповідача вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи щодо накладення обтяження у вигляді арешту на 1/3 частини квартири.

Позивач вважає, що накладення відповідачем арешту на заставлене нерухоме майно порушує права позивача як іпотекодержателя та суперечить нормам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала і у вирішенні питання про задоволення позовних вимог поклалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 та треті особи -ОСОБА_4, ОСОБА_5, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначили, що проти задоволення позову не заперечують.

Заслухавши доводи представників сторін по справі, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

08 квітня 2008 року між ПАТ «Енергобанк»та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит № 2832F.

Відповідно до умов Договору банк зобов'язувався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 260 000 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кошти, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,46% в порядку, на умовах та в строки визначені Договором.

Згідно п. 1.2. Договору кредит надається строком погашення не пізніше «05»квітня 2023 року на поліпшення житлових умов.

Відповідно до 2.1.1. Договору в забезпечення зобов'язання за цим Договором укладаються відповідні Іпотечний договір та договори поруки.

08 квітня 2008 року між Банком, Позичальницею, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір № 2832F.

Відповідно до умов іпотечного договору іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит № 2832F, передають, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: двокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.03.2000 року, № 24642, виданого Придніпровським райвиконкомом.

08 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладені також договори поруки № 2832F/1 та№2832Г72.

На сьогоднішній день договір про іпотечний кредит № 2832F від 08.04.2008 року та похідні від нього іпотечний договір № 2832F від 08.04.2008 року та договори поруки 2832F/1, № 2832F/2 від 08.04.2008 року є чинним, строк дії договорів не закінчений.

Зобов'язання за договором про іпотечний кредит № 2832F від 08.04.2008 року не виконано.

Станом на 17.03.2011 року Позичальниця має строкову заборгованість перед Банком в сумі 208 000 грн. 16 коп.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.02.2011 року накладено арешт на 1/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яка належить боржнику.

Зазначена постанова винесена на підставі виконавчого документу № 1-60, виданого Валківським районним судом 07.06.2006 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 борг в сумі 34727,94 грн.

21 квітня 2011 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна, а саме: 1/3 квартири АДРЕСА_1.

Таким чином постановою державного виконавця накладено арешт на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 2832F.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку»в разі порушення боржником забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання, кредитор (заставодержатель/іпотекодержатель) має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого (переданого в іпотеку) майна.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У відповідності до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Згідно цієї ж статті Закону спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

З огляду на вимоги статті 54, 63 Закону України «Про виконавче провадження»на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що заставлене майно може бути звільнено з під арешту у разі звернення іпотекодержателя з відповідним позовом до суду.

Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 89, 94, 159 -163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.02.2011 року.

Виключити з акту опису й арешту майна від 21.04.2011 року 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про накладання обтяження на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на суму 38250 грн. 73 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк»в особі відділення № 1 у м. Черкаси 3 (три) грн. 40 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.С. Чала