Справа № 161/16582/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/103/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії УБД № 034468 від 04 листопада 2015року та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій. У 2016 році департаментом соціальної політики Луцької міської ради йому було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920 грн. Вказаний розмір грошової допомоги суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки сам вид такої допомоги та її розмір було визначено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367-ХР, а саме: для учасників бойових дій розмір такої грошової допомоги становить 5 мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» становить 1130 гривень. В подальшому вказану норму законодавства було викладено в іншій редакції, що звужує обсяг його прав та соціальних гарантій, тому скасування вказаного розміру грошової допомоги вважає недопустимим.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати бездіяльність департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити з підстав, у ньому наведених.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, просила проводити розгляд справи у відсутності їх представника, подавши суду письмове заперечення та в задоволенні позову просила відмовити з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 04 листопада 2015року серії УБД № 034468 (а.с. 6).

У 2016 році позивачеві виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області із заявою від 28.09.2016 р. про виплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум, тобто з проханням нарахувати та виплатити йому невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016рік в сумі 4730грн. (а.с. 6).

На своє звернення позивач отримав лист-відповідь №2695/02-63 від 30.09.2016 р., в якому зазначено, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачується в розмірі, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» і становить 920 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Проте, як передбачено пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ), норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Таким чином, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Суд вважає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» припинені дії норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

На думку суду, невиплата позивачу вищевказаної допомоги у розмірі, визначеному ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викликана не внаслідок неправомірних дій департаменту соціальної політики Луцької міської ради, а у звязку прийняттям законодавцем нового закону, яким встановлено, що положення, зокрема, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності, з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

З врахуванням наведеного, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік позивачу правомірно виплачена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159-163 КАС України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта