Справа № 820/6935/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

14.03.2017 м. Київ № К/800/22222/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Бухтіярової І.О., Веденяпіна О.А., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС
на постановуХарківського окружного адміністративного суду від 12.10.2015
та ухвалуХарківського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016
у справі №820/6935/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Техноком»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС
проскасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 13.01.2015 №, від 13.01.2015 року №, від 13.01.2015 року №.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техноком» з питання законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт №384/28-09-42-10/30511780 від 19.12.2014, згідно висновків якого позивачем порушено абз. «а» п.187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188, п.201.1, п.201.7 ст. 201 Податкового Кодексу України, зокрема, по факту отримання попередньої оплати не складено податкові накладні за серпень 2014 року та вересень 2014 року за першою подією по даті отримання попередньої оплати, що призвело до: завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту серпня 2014 року на суму 6283841 грн., чим порушено п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України; до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 5028621 грн. за вересень 2014 року, чим порушено п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України; до завищення суми бюджетного відшкодування на 5881030 грн. по декларації за вересень 2014 року, чим порушено абз. «а» п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України; до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) за вересень 2014 року на суму 793669 грн., чим порушено абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України; та заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на 4637763 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.01.2015: №, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 4637763 грн. за основним платежем та 2318882 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 793669 грн.; №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів) з податку на додану вартість в сумі 5881030 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 2940515 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погодився апеляційний суд, з необґрунтованості прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки зроблені контролюючим органом висновки спростовані поданими позивачем доказами. Відповідачем не було враховано, що позивачем відображено у податковому обліку за відповідний період податкові зобов'язання ПДВ з урахуванням коригувань. А також, висновки відповідачем були зроблені без самого підрахунку суми податкових зобов'язань та суми бюджетного відшкодування з ПДВ, були взяті окремі операції без врахування всіх господарських операцій за звітний період, в тому числі відображення всіх операцій, які оподатковані ПДВ, в зведеній податковій накладній та декларації ТОВ «Техноком».

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Нестле Україна» (замовник) при виконанні договору підряду № 178 від 03.04.2012 та додаткової угоди №1 від 31.12.2013 до нього, предметом яких є виконання робіт з виготовлення та упакування продукції та передавання результатів таких робіт замовникові, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: податковими накладними, актами приймання - передачі виконаних робіт, виписками з банку, розрахунками коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, реєстром виданих податкових накладних.

Судами також встановлено, що за вказаним договором підряду у серпні 2014 року позивачем отримано сплачених коштів у розмірі 70468569,21 грн., а також позивачем повернуто частину коштів у розмірі 60327953,15 грн. Відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт ТОВ «Техноком» за договором підряду у серпні 2014 року виконано робіт на суму 38175393,51 грн., у т.ч. ПДВ 6362565 грн.

Згідно обігово-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за серпень 2014 року: сальдо розрахунків по договору підряду №178 від 03.04.2012 станом на 01.08.2014 складає по дебету 0 грн. по кредиту 27562431,30 грн. (ТОВ «Техноком» має заборгованість 27562431,30 грн.); повернення товару у серпні було здійснено на суму 2797,99 грн.; повернення ТОВ «Техноком» раніше отриманих авансових платежів на суму 60327953,15 грн.; сплачено на адресу ТОВ «Техноком» у серпні 2014 року по вказаному договору 70468569,21 грн.; виконано робіт з виготовлення продукції на суму 38175393,51 грн.; сальдо розрахунків по договору підряду станом на 31.08.2014 складає по дебету 469548,16 грн. по кредиту 0 грн. (перед ТОВ «Техноком» є заборгованість 469548,16 грн.).

Виходячи з наведеного та з урахуванням коригувань, у ТОВ «Техноком» внаслідок виконання умов договору підряду протягом серпня 2014 року виникли податкові зобов'язання з урахуванням коригувань в загальній сумі 1768360 грн., що відповідає сумі задекларованій ТОВ «Техноком».

Окрім того, ТОВ «Техноком» за вказаним договором підряду у вересні 2014 року отримано сплату у розмірі 97417857,72 грн., а також позивачем повернуто частину коштів 50000000,00 грн. Відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт у вересні 2014 року виконано робіт на суму 50278519,55 грн., у т. ч. ПДВ 8379753,26 грн., що підтверджується реєстром документів до зведеної податкової накладної.

Згідно обігово-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за вересень 2014 року: сальдо розрахунків по договору підряду № 178 від 03.04.2012 станом на 01.09.2014 складає по дебету 469548,16 грн. по кредиту 0 грн. (перед ТОВ «Техноком» обліковується заборгованість 469548,16 грн.); повернення товару у вересні було здійснено на суму 38407,42 грн.; повернення ТОВ «Техноком» раніше отриманих авансових платежів на суму 50000000 грн.; сплачено на адресу ТОВ «Техноком» у вересні 2014 року по вказаному договору 97417857,72 грн.; виконано робіт з виготовлення продукції на суму 50278519,55 грн.; сальдо розрахунків по договору підряду № 178 від 03.04.2012 станом на 30.09.2014 складає по дебету 7498505,01 грн. по кредиту 0 грн. (перед ТОВ «Техноком» є заборгованість 7498505,01грн).

Виходячи з наведеного, у ТОВ «Техноком» внаслідок виконання умов договору підряду №178 від 03.04.2012 протягом вересня 2014 року виникають податкові зобов'язання з урахуванням коригувань в загальній сумі 8373352,03 грн., що також співпадає з сумою задекларованою ТОВ «Техноком».

Крім того, згідно даних обліку підприємства платежі згідно платіжного доручення від 27.08.2014 №1050483 на суму 9000000,0 грн. та згідно платіжного доручення від 29.08.2014 №1052693 на суму 28703047,36 грн. зменшують заборгованість перед ТОВ «Техноком» за поставлену продукцію і не значаться як попередня оплата. Платежі на суму 16892757 грн. згідно платіжного доручення від 16.09.2014 №1061022; на суму 3016784,64 грн. згідно платіжного доручення від 23.09.2014 №1063177 та на суму 10262186,56 грн. згідно платіжного доручення від 24.09.2014 №1065410 також зменшують заборгованість перед ТОВ «Техноком» за поставлену продукцію і не значаться як попередня оплата. В свою чергу, вказані платежі враховано підприємством у зменшення дебетового сальдо рахунку 361.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції, надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи правильність врахування позивачем у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента робіт, правомірно здійснили ретельне дослідження первинних документів, складених на реалізацію спірного договору.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем дотримано спеціальні вимоги щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, в сумах податкових зобов'язань чи податкового кредиту відсутні розбіжності, в тому числі при формуванні від'ємного значення з податку на додану вартість.

Окрім того, колегія касаційної інстанції вважає обґрунтованою оцінку судами першої та апеляційної інстанцій висновку експертного економічного дослідження №4277 від 30.04.2015.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 - без змін.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.О.Бухтіярова О.А.Веденяпін