Справа № 806/2968/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"15" березня 2017 р. Справа № 806/2968/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 17.10.2016 р. та від 13.10.2016 р,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині надання неповної та недостовірної інформації на звернення від 17 жовтня 2016 року;

- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Київській області в частині надання неповної та недостовірної інформації у листі від 13 жовтня 2016 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на звернення від 17 жовтня 2016 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області спростувати недостовірну інформацію від 13 жовтня 2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що 17.10.2016 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області в особі співробітника ОСОБА_4 зі зверненням. За твердженнями позивача, співробітник поліції ОСОБА_4 приховав звернення від керівництва, тому відповіді на звернення від 17.10.2016 від Головного управління Національної поліції в Житомирській області позивач не отримав. Також зазначає, що отримав лист від Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.10.2016, зміст якого вважає недостовірним. Вказує, що таким чином відповідачі всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про інформацію" проявляють протиправну бездіяльність у ненаданні повної та достовірної інформації на звернення позивача.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Сторони не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, уважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17.10.2016 ОСОБА_3 направлено до Головного управління Національної поліції в Житомирській області запит на отримання публічної інформації, адресований заступнику начальника управління ОСОБА_4 У запиті позивач зазначив, що хотів би отримати доступ до публічної інформації, а саме чи були його підлеглі працівники поліції ГУ НП в Житомирській області 30 серпня 2016 року в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області.

З матеріалів справи убачається, що запит позивача на отримання публічної інформації від 17.10.16 отримано відповідачем 24 жовтня 2016 року та зареєстровано за номером 403-зі.

28 жовтня 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області в листі за № 1033/105/03/18-2016, з приводу отримання публічної інформації, повідомлено ОСОБА_3, що його запит розглянуто. Водночас роз'яснено, що відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та наказу Національної поліції України від 25.11.2015 № 108 дск, запитувана ним інформація відноситься до службової, доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до наявних матеріалів справи, 30.09.2016 за №211-зі Головним управлінням Національної поліції в Київської області зареєстровано запит ОСОБА_3 від 27.09.2016 про надання інформації.

13 жовтня 2016 року Богуславським відділенням поліції Миронівського відділу поліції Головного управлінням Національної поліції в Київській області листом за № 4870/В-491 ОСОБА_3 повідомлено, що згідно даних електронних носіїв та баз електронного обліку Богуславського відділення поліції Миронівського відділу ГУНП в Київській області, повідомлень про правопорушення або скоєння злочину до Богуславського відділення поліції 30.08.2016 року з території сільської ради с. Медвин, Богуславського району, Київської області не надходило та виїзди працівників Богуславського відділення поліції в службових цілях не здійснювалися.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції в Київській області розглянуло запит про надання інформації ОСОБА_3 від 27.09.2016 в обсязі, у спосіб та у строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян" , а Головне управління Національної поліції в Житомирській області розглянуло запит ОСОБА_3 від 17.10.206 про надання публічної інформації та надало відповідь 28.10.2016 за № 1033/105/03/18-2016 відповідно до приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939).

Відповідно частин 1, 2 статті 1 Закону №2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 3 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону №2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбаченихч.5 ст.19 цього Закону.

Стаття 6 Закону №2939 регулює відносини отримання публічної інформації з обмеженим доступом.

Згідно частини 1 статті 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація

Відповідно до положень ч.1 ст. 9 Закону №2939 до службової може належати така інформація:

- що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

- зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частина 2 ст. 9 Закону №2939 зазначає, що документам, які містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

У відповідності до частини 2 статті 6 Закону №2939 обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частина 4 ст.22 Закону №2939 передбачає, що у разі відмови у наданні інформації розпорядник повинен вказати мотиви та порядок оскарження відмови.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 8 Закону України "Про державну таємницю", на який посилається відповідач у наданій відповіді, до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність.

Отже, аналізуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з боку Головного управління Національної поліції в Житомирській області відсутні неправомірні дії, яка полягають у наданні неповної та недостовірної відповіді на запит на отримання публічної інформації від 17.10.2016 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо відповіді Головного управління Національної поліції в Київській області від 13 жовтня 2016 року на запит позивача про надання інфомації, колегія суддів зазначає таке.

Позивач зазначає, що звернувся із запитом (зверненням) до Головного управління Національної поліції в Київській області про надання інформації та отримав 13.10.2016 від відповідача відповідь, яка, на його думку, є недостовірною та порушує вимоги Закону України "Про інформацію", Закону України "Про звернення громадян". Разом з тим, позивачем до матеріалів справи вищезазначене звернення (запит) не надано.

З матеріалів справи убачається, що 27.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Національної поліції в Київської області з запитом (зверненням) про надання інформації.

30 вересня 2016 року відповідачем зареєстровано запит ОСОБА_3 від 27.10.2016 та переданий на виконання в підлегле Головному управлінню Богуславське відділення поліції Миронівського відділу поліції.

Як зазначає відповідач у письмових запереченнях, даний запит був розглянутий відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян", що не суперечить заявленими позивачем позовними вимогами та їх обґрунтуванню, викладеним у позовній заяві.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII, норми якого зазначено вище.

13 жовтня 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області (Богуславським відділенням поліції Миронівського відділу поліції) надано відповідь позивачу щодо поданого ним запиту за підписом начальника Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції А.С. Бакала. за вих. № 4870/В-491. (а.с. 30).

Так, ОСОБА_3 повідомлено, що згідно даних електронних носіїв та баз електронного обліку Богуславського відділення поліції Миронівського відділу ГУНП в Київській області, повідомлень про правопорушення або скоєння злочину до Богуславського відділення поліції 30.08.2016 року з території сільської ради с. Медвин, Богуславського району, Київської області не надходило та виїзди працівників Богуславського відділення поліції в службових цілях не здійснювались.

Отже, Головне управління Національної поліції в Київській області у встановленому порядку розглянуло запит про надання інформації ОСОБА_3 від 27.09.2016 в обсязі, у спосіб та у строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Колегія суддів уважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вже зазначалося, позивач звернувся до Головного управління Національної полиції в Житомирській області 17.10.2016 з запитом про надання публічної інформації.

Із змісту позовної заяви убачається, що позивач просив відновити його порушене право на доступ до інформації та обґрунтував свої вимоги приписами Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян".

Разом з тим, такі форми правовідносин в інформаційній сфері, як звернення громадянина та запит на інформацію, попри певну близькість, відрізняються за наступними ознаками: правові підстави; предмет; вимоги щодо форми; вимоги щодо порядку реєстрації та обліку; вимоги щодо порядку оплати.

Потреба в розмежуванні форм зазначених правовідносин передбачена статтею 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає: цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Отже, запитувач інформації (позивач) ототожнив поняття "запит про надання інформації" та "звернення" і не врахував, що запит про надання публічної інформації та звернення громадян є різними категоріями за правовими підставами, предметом, вимогами щодо форми тощо.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідачі здійснювали свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Позивач не довів суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідачі підтвердили правомірність своїх дій.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4-Головне управління Національної поліції в Київській області вул.Володимирська,15,м.Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601

5- ОСОБА_2.-представник позивача АДРЕСА_1,10020 - ,