Справа № 215/2119/15-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2017 р. м. Київ К/800/8455/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі - Управління), в якому просив:

визнати стаж роботи позивача на посаді машиніста бульдозера в Об'єднанні «Лензолото», Старательська артіль «Вітім» у період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року, як такий, що дає право на пільгове обчислення страхового стажу для особи, яка працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

визнати незаконним та скасувати рішення Управління від 01 грудня 2014 року № М-108/03 щодо відмови в перерахунку пенсії, з урахуванням трудового стажу за період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року на пільгових умовах в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, починаючи з 18 жовтня 1999 року;

зобов'язати Управління зарахувати в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період його роботи з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провести такий перерахунок та виплатити пенсію з 18 жовтня 1999 року (з моменту призначення пенсії);

визнати незаконною відмову відповідача в перерахунку пенсії, починаючи з 18 жовтня 1999 року до 01 червня 2014 року, з урахуванням розміру заробітної плати за період роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, що включають суми районного коефіцієнту та північної надбавки за період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року;

зобов'язати Управління здійснити перерахунок пенсії з 18 жовтня 1999 року до 01 червня 2014 року, з урахуванням розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, що включають суми районного коефіцієнту та північної надбавки за період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року, а також виплатити недоплачені суми пенсії.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано стаж роботи позивача на посаді машиніста бульдозера в Об'єднанні «Лензолото», Старательська артіль «Вітім» в м. Бодайбо, Іркутської області Російської Федерації за період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року, як такий, що дає право на пільгове обчислення страхового стажу з урахуванням роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії та неврахування позивачу страхового стажу в пільговому обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року.

Зобов'язано відповідача призначити, донарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману ним пенсію в пільговому обчисленні, з урахуванням раніше отриманих виплат, починаючи з 12 листопада 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 13 жовтня 1999 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно записів трудової книжки позивач з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року працював в Обєднанні «Лензолото, Старательська артіль «Вітім».

Оскільки при обчисленні пенсії період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року врахований без кратного коефіцієнту, а також при розрахунку сум виплат відповідачем не були включені районний коефіцієнт та північні надбавки, то ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії та про включення до загального стажу, пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Управлінням 28 лютого 2014 року до Російської Федерації було направлено запит про підтвердження страхового стажу позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та довідки про заробітну плату з урахуванням районного коефіцієнту.

29 травня 2014 року до Управління надійшли довідка про заробітну плату з урахуванням районного коефіцієнту за період роботи з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року та акт перевірки заробітної плати. Трудових договорів чи інформації про укладення трудових договорів відповідачу не надано.

Відповідачем 01 жовтня 2014 року відповідно до статті 45 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) з 01 червня 2014 року на підставі вказаної довідки здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки.

Оскільки до Управління не надано письмових договорів про роботу позивача в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, або інших документів, які б підтверджували право позивача на пільги з обчислення стажу, передбачені законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, то відповідачем в задоволенні заяви в частині зарахувати в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період роботи з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними діями Управління, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що пільгове обчислення стажу передбачено законодавством колишнього СРСР, а період роботи в зазначений період підтверджується трудовою книжкою, а отже, Управління неправомірно не врахувало стаж роботи у пільговому обчислені з посиланням, що не були надані строкові трудові договори, оскільки це суперечить приписам пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, враховуючи наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV встановлено, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року №1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня1967 року №530/П-28.

За змістом пункту 7 вказаної Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Отже, позивач має право на обрахування стажу в полуторному розмірі лише при умові укладення трудового договору про роботу в цих районах на строк не менш ніж на 3 роки.

Факт укладання такого договору є предметом доказування у випадку спору між особою і пенсійним органом. Відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.

Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна вважати такими, що прийняті на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не були розглянуті всі позовні вимоги ОСОБА_2, а саме: частина вимог щодо визнання незаконним та скасувати рішення Управління від 01 грудня 2014 року № М-108/03 щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії за період з 18 жовтня 1999 року по 01 червня 2014 року, з урахуванням розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включають суми районного коефіцієнту та північної надбавки за період з 20 березня 1982 року по 15 березня 1988 року.

Суди не надали правової оцінки обставинам у справі та не перевірили обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Крім того, при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що статтями 99 та 100 КАС України регламентовано та встановлено правила щодо строків звернення до суду та наслідків їх пропуску в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 вказаного Кодексу для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління здійснити перерахунок пенсії з 18 жовтня 1999 року.

Позов до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позивачем подано 12 травня 2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Судами не розглядалось питання щодо поновлення строку ОСОБА_2 для звернення до суду з даним позовом за період з 18 жовтня 1999 року по 11 листопада 2014 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції зобов'язав відповідача донарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману ним пенсію в пільговому обчисленні, з урахуванням раніше отриманих виплат з 12 листопада 2014 року, не вказавши при цьому жодних обґрунтувань.

Статтею 163 КАС України передбачено, що в мотивувальній частині судового рішення обов'язково мають бути викладені обставини, встановлені судом із посиланням на докази, а також зазначені мотиви неврахування окремих доказів та мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що рішення судів прийнято за недостатньо з'ясованими і перевіреними обставинами справи, що мають значення для її правильного та обґрунтованого вирішення.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Мойсюк М.І.