Справа № 638/19733/16-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. Справа № 638/19733/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2016р. по справі №638/19733/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова

про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

07.12.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова , в якому просив суд:

- визнати нечинною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: календарного періоду проходження строкової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського та періоду роботи на посадах слідчих і прокурорів; у встановлені і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 16 серпня 2016 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, визначеного у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17 серпня 2016 року №05-1186/16, починаючи з 16 серпня 2016 року, та виплатити заборгованість з вирахуванням фактично виплачених грошових коштів.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року по справі №638/19733/16 скасувати та прийняти по ній нову постанову про задоволення позовних вимог повністю: визнати нечинною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: календарного періоду проходження строкової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського та періоду роботи на посадах слідчих і прокурорів; у встановлені і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 16 серпня 2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, визначеного у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17 серпня 2016 року №05-1186/16, починаю з 16 серпня 2016 року, та виплатити заборгованість з вирахуванням фактично виплачених грошових коштів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, а також на те, що висновок суду не відповідає обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до положень абз.4 ч.8 ст. 183-2 КАС України, зазначена адміністративна справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними трудової книжки, які підтверджені відповідними офіційними документами, з 18 травня 1972 року по 13 травня 1974 року позивач проходив строкову дійсну військову службу у лавах Збройних сил СРСР ; з 01 вересня 1974 року по 23 червня 1978 року навчався на денному відділенні вищого юридичного закладу - Харківського юридичного інституту імені Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю правознавство; з 01 серпня 1978 року по 31 серпня 1981 року працював слідчим, начальником слідчого відділення в управлінні внутрішніх справ Донецького міськвиконкому; з 01 вересня 1981 року по 11 листопада 1992 року перебував на посадах в.о. прокурора слідчого управління прокуратури Донецької області; старшого слідчого, заступника прокурора Куйбишевського району м. Донецька; начальника слідчої частини, заступника начальника слідчого управління і начальника слідчого управління прокуратури Донецької області; з 12 листопада 1992 року по 15 серпня 2016 року працював суддею Калінінського районного суду м. Донецька та Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області.

Постановою Верховної Ради України від 05 липня 2016 року № 1434-VIII позивача було звільнено з посади судді Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 серпня 2016 року № 82-к позивача відраховано зі штату місцевого суду.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації видані довідки: № 05- 1186/16 від 17 серпня 2016 року, згідно якої загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що надав права виходу у відставку, становить 35 років 10 місяців 19 днів; № 08-1187 від 17 серпня 2016 року, згідно якої заробітна плата при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці становить 26100.00 грн.

20 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова із заявою про призначення йому щомісячного довічного утримання судді у відставці.

У письмовій відповіді від 17.11.2016 № 584/П-11 начальник управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова відмовила у перегляді оспорюваного рішення про зарахування іншого стажу його юридичної діяльності до стажу роботи на посаді судді.

Позивач, не погодившись з відмову пенсійного органу у зарахуванні іншого стажу його юридичної діяльності до стажу роботи на посаді судді, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, а дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії правомірні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку) суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 01.01.2015 року, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У зв'язку з цим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді підлягає визначенню у відповідності до ч. 3 ст.141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VІ (в редакції Закону від 28.03.2015 року), згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Відповідно до п. 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 28.03.2015 року пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігається та не підлягає зменшенню.

Згідно з ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який втратив чинність 01.01.2012 року, було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітрів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно з п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93р. № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

Аналогічна правова норма містилась і в Постанові Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, якою було доповнено Постанову Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" (абзац 2 пункту 3-1).

Зазначена вимога міститься і в п. 2.6. "Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці" затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 912 від 2 серпня 1996 року, обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи стаж роботи позивача станом на 15.08.2016 року склав 35 років 10 місяців 19 днів, зокрема з 18 травня 1972 року по 13 травня 1974 року строкова службу у лавах Збройних сил СРСР; з 01 вересня 1974 року по 23 червня 1978 року навчання на денному відділенні вищого юридичного закладу - Харківський юридичний інститут імені Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю правознавство; з 01 серпня 1978 року по 31 серпня 1981 року проходження служби на посаді слідчого, начальника слідчого відділення в управлінні внутрішніх справ Донецького міськвиконкому; з 01 вересня 1981 року по 11 листопада 1992 року служба на посадах в.о. прокурора слідчого управління прокуратури Донецької області; старшого слідчого, заступника прокурора Куйбишевського району м. Донецька; начальника слідчої частини, заступника начальника слідчого управління і начальника слідчого управління прокуратури Донецької області (аркуші справи 35, 37- 39).

Отже, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати половину часу навчання позивача за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, календарний період проходження ним військової служби та роботу на слідчих та прокурорських посадах.

Зазначена позиція кореспондується із роз'ясненнями Конституційного Суду України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп (абзаци 2,3 пункту 4 мотивувальної частини), відповідно до яких "набуте право не може бути скасоване, звужене". Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України, зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Отже, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження прав судді, зокрема щодо його стажу роботи та відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з цим Закон України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII, прийнятий 02.06.2016 року, який набрав чинності 30.09.2016 року, в частині визначення стажу роботи позивача, який був відрахований зі штату суду 15.08.2016 року, не підлягає застосуванню.

Таким чином, оскільки на момент відрахування ОСОБА_1 зі штату Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області його загальний стаж роботи складав 35 років 10 місяців 19 днів, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому відмова пенсійного органу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді проходження строкової служби в лавах Збройних сил України, навчання за денною формою у вищому юридичному закладі, служби на слідчих та прокурорських посадах підлягає визнанню нечинною.

В постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив обов'язкову для врахування правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги, в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, визначеного у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17 серпня 2016 року №05-1186/16, починаю з 16 серпня 2016 року, та виплатити заборгованість з вирахуванням фактично виплачених грошових коштів є також правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2016р. по справі № 638/19733/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень задовольнити.

Визнати нечинною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: календарного періоду проходження строкової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського та періоду роботи на посадах слідчих і прокурорів; у встановленні і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 16 серпня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, визначеного у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17 серпня 2016 року №05-1186/16, починаючи з 16 серпня 2016 року, та виплатити заборгованість з урахуванням фактично виплачених грошових коштів.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.