Справа № 750/9968/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9968/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Савченка Дмитра Володимировича на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Савченка Дмитра Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Савченка Дмитра Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції України, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.10.2016 серії ПС2 №662259.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року позов було задоволено частково: постанову інспектора роти №4 БУПП в м. Чернігові ДПП Савченка Дмитра Володимировича від 02.10.2016 серії ПС2 №662259 змінено в частині накладення адміністративного стягнення та звільнено ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, із винесенням усного зауваження. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував приписи ст.22 КУпАП, відповідно до яких вирішення справи про притягнення до адміністративної відповідальної є дискреційним повноваженням уповноваженого органу

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.10.2016 року інспектором роти №4 БУПП в м.Чернігові ДПП Савченком Д.В. було винесено постанову про адміністративне правопорушення, згідно якої позивач 02.10.2016 о 10-55 год. в м. Чернігові на перехресті проспекту Перемоги та вул. Жабинського, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, а саме: «червоний» , чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 «є» ПДР України, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, підтверджується матеріалами справи та матеріалами відеофіксації події.

Таким чином, на переконання колегії суддів, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.10.2016 серії ПС2 №662259 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість застосування д спірних правовідносин положень ст.22 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, відповідно до ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Пунктом 10 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і підвідомчістю.

Тобто, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, на підставі ч.2 ст.122 КУпАП, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - працівників органів і підрозділів Національної поліції.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, - підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. -Чернігові Департаменту патрульної поліції Савченка Дмитра Володимировича задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року скасувати.

ОСОБА_4 в задоволенні адміністративного позову до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Савченка Дмитра Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Епель О.В.

Парінов А.Б.