Справа № 466/3655/16-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 березня 2017 рокуСправа № 876/1772/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду - Мікула О.І., перевіривши апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року позов задоволено частково.

Не погодившись із цією постановою, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2017 року вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано 30-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали, для звернення до Львівського апеляційного адміністративного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням в ній поважних причин пропуску цього строку та представлення доказів на підтвердження цих обставин.

Апелянт подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що кошторисом управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на 2016 рік видатки за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2800 «Інші поточні видатки» не було передбачено достатньої кількості видатків на судові та інші подібні послуги, що підтверджується довідкою №2313/06-38 від 01 березня 2017 року. З 01 січня 2017 року після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII Пенсійний Фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

Суд вважає наведені в заяві причини пропуску строку на звернення до суду безпідставними, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Відтак, після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно. При цьому, у випадку повторного подання апеляційної скарги, до неї застосовуються ті ж вимоги, що у випадку первинного оскарження, у тому числі й дотримання строків на подання апеляційної скарги.

Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Апелянт у випадку повернення первісної апеляційної скарги, повинен вживати невідкладних заходів щодо усунення недоліків, які стали причиною повернення останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про повернення первинної апеляційної скарги постановлена 04 жовтня 2016 року, повторно апеляційну скаргу направлено до суду лише 27 січня 2017 року, хоча з 01 січня 2017 року органи пенсійного фонду звільнені від сплати судового збору.

Суд звертає увагу на те, що з прецедентного права Європейського Суду вбачається, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, суд наголошує на тому, що своєчасність фінансування органів державної влади та їх видатків є безпосереднім обов'язком держави. При цьому, суд не визнає відсутність коштів для сплати судового збору як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Так, у рішенні Європейського суду з справ людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Вивчиши матеріали справи, вважаю, що апелянту було надано достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги під час первинного оскарження судового рішення, однак такий недоліки не усунув.

Суд також наголошує на розриві в часі між первинним та повторним поданням апеляційної скарги, а відновлення провадження через значний проміжок часу у зв'язку із поновленням строку на апеляційне оскарження може порушувати принцип юридичної визначеності.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, вважаю, що відповідно до вимог абз.2 ч. 4 ст. 189 КАС України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, у зв'язку з тим, що апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, оскільки наведені в клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску такого строку не є поважними.

Керуючись абз.1,2 ч.4 ст.189 КАС України, суддя -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Суддя О.І. Мікула