Справа № 805/4764/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року справа №805/4764/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

секретар - Челахова О.О.

за участю: позивача не з`явився

представника позивача - Ружицького В.В., угода (договір) б/н від 04.08.2016 року,

представників відповідача Хмельницької І.О., довіреність б/н від 03.01.2017 року, Тактарової С.А., довіреність б/н від 03.01.2017 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі № 805/4764/16-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення про зобов`язання видати дублікат посвідчення та вкладку до цього посвідчення, -

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач, заявник, апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення (далі відповідач, департамент) про зобов`язання видати дублікат посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи від 09 грудня 1994 року № НОМЕР_1 та вкладку до цього посвідчення від 22 березня 2000 року № НОМЕР_2 (а.с.3).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено повністю (а.с.46-50).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги копію Списку № 87 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи для отримання дублікатів посвідчень, відповідно до якого Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради направило відповідачу всі документи, передбачені пунктами 10, 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51. Зазначає, що він не може звернутися до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради повторно, оскільки оригінал довідки він спрямував до відповідача (а.с.29-32).

В судовому засіданні представник позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав необґрунтованості, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період проходження військових зборів в складі військової частини НОМЕР_3 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, у зв`язку з чим позивачу було видано посвідчення особи, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії Серії НОМЕР_4 від 09 грудня 1994 року (а.с.5).

Відповідач, Донецька обласна державна адміністрація в особі Департаменту соціального захисту населення, є суб`єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Департамент соціального захисту населення та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Конституцією України та іншими Законами України.

Позивачем у 2013 році було втрачено посвідчення від 09 грудня 1994 року Серії НОМЕР_4 та вкладку до нього від 22 березня 2000 року № НОМЕР_2 , у зв`язку з чим він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради з заявою про видачу дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вкладки до нього від 22 березня 2000 року № 140683.

УПСЗН Костянтинівської міської ради скерувало надані позивачем документи для отримання дублікату посвідчення категорії 1 серія А відповідачу за Списком № 87.

Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації листом від 19 березня 2013 року № 10/01362/01-09 повідомило Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про те, що розглянуло заяву та надані копії документів ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки до нього, а також зазначила, що у наданих копіях документів не відображена інформація про участь заявника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, тому для позитивного вирішення вищезазначеного питання не має законних підстав (а.с.4).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності невидачі відповідачем дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вкладки до нього, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII (далі Закон № 791а-XII), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі Порядок № 51), Постановами Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

За приписами статті 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

За змістом абзацу 1 статті 10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За вимогами частини першої статті 12 Закону № 796-ХІІ причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Статтею 14 Закону № 796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2; 3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 65 Закону № 796-ХІІ Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

За змістом частини четвертої статті 65 Закону № 796-ХІІ видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 визначено, що видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Прокуратури України, Кабінету Міністрів України, а також керівникам центральних органів виконавчої влади, Фонду державного майна України, Антимонопольного комітету України, головам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, працівникам підприємств і організацій, розташованих у зоні відчуження, - Мінпраці; іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту); інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 11 цього Порядку передбачено, що у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: «Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... № ...».

Отже, у разі втрати посвідчення особи яка постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, заявник повинен звернутися до органу, що видавав таке посвідчення, або до органу державної влади за місцем проживання із заявою про видачу дубліката посвідчення особи, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. Видача дубліката здійснюється на підставі раніше поданих документів, відповідно до яких особі було надано статус «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

З аналізу наведених норм вбачається, що для видачі дубліката посвідчення необхідно надати завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 10 Порядку № 51.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач у період проходження військових зборів в складі військової частини № 105557, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим позивачу було видано посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії Серії НОМЕР_4 від 09 грудня 1994 року, що підтверджується копією посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи від 09 грудня 1994 року № 033295 та вкладкою до цього посвідчення від 22 березня 2000 року № НОМЕР_2 (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2013 році втратив посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 ї категорії та вкладку до нього, з приводу чого звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради. Проте, йому було відмовлено у видачі дубліката посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, оскільки позивачем не були надані відповідні документи, які були підставою для видачі посвідчення № 033295 від 09 грудня 1994 року та вкладки до нього № НОМЕР_2 від 22 березня 2000 року.

Наявними матеріалами справи встановлено, що Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради зверталось із запитами до Донецької обласної державної адміністрації, Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Донецькій області, Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з приводу надання інформації стосовно участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 14 липня 1986 року по 05 вересня 1986 року при військовій частині № НОМЕР_3 (в/ч НОМЕР_5 ).

Листом управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 19 березня 2013 року № 10/01362/01-09 повідомлено, що з наданих ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради не відображена інформація про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, тому для позитивного вирішення питання щодо видачі дубліката посвідчення не має законних підстав.

Крім того, з листа Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Донецькій області від 06 грудня 2012 року № 12/06/3156 вбачається, що старшина ОСОБА_1 в період з 18 липня 1986 року по 03 вересня 1986 року перебував на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на посаді писаря 1 роти, військової частини № 105557 (в/ч НОМЕР_5 ), у тому числі: у 3 зоні 0 діб; у 2 зоні 0 діб; у 1 зоні 0 діб; за межами зон 48 діб.

Військова частина № 105557 формувалась згідно завдання МВС СРСР у 1986 році та дислокувалась в м. Іванків. У подальшому військовій частині було надано номер в/ч НОМЕР_5 .

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» смт. Іванків відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII визначено, що зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

З 01 січня 2015 року відповідно до Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено статтю 2, що визначала зони радіоактивно забруднених територій.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради з заявою про видачу дубліката посвідчення від 09 грудня 1994 року № НОМЕР_1 .

Проте, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що документи, які додавались позивачем до заяви та в підтвердження виконання заявником вимог пункту 10 Порядку № 51б були оригіналами, або належним чином засвідчені копії.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідь на звернення позивача стосовно надання завірених копій документів, на підставі яких було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС листом від 30 вересня 2016 року № Т-0536-10-1.4.1 позивача повідомлено про неможливість надання завірених копій у зв`язку із проведенням антитерористичної операції у м. Донецьк, де зберігалися ці копії. Також, в цьому листі зазначено, що оригінали документів, на підставі яких здійснювалося встановлення заявнику відповідного правового статусу, знаходяться безпосередньо в нього.

Проте, заявник не надав ці документи під час звернення до відповідача та не представив їх до суду, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що він надавав Управлінню праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради оригінали цих документів для видачі посвідчення від 09 грудня 1994 року № НОМЕР_1 та вкладки до цього посвідчення від 22 березня 2000 року № НОМЕР_2 , що не знайшло свого підтвердження в ході розгляду зазначеної справи.

Отже, колегією суддів встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин, у позивача відсутні документи, які необхідно надати уповноваженому органу для видачі дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначені пунктом 10 Порядку № 51, що унеможливлює його видачу.

В матеріалах справи відсутні й докази звернення позивача до відповідних установ із проханням відновлення зазначених документів з метою подальшого звернення до відповідача із заявою про видачу дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи у видачі дубліката посвідчення особи, що постраждалої внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації повідомляв заявника про можливість повторного звернення позивача з заявою про видачу дубліката посвідчення за наявності документів, які визначені пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51. Проте, позивач своїм правом не скористався.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про передчасність звернення позивача із зазначеним позовом до відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про відсутність у даному випадку підстав для зобов`язання видати дублікат посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи, що є підставою для залишення позову без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі № 805/4764/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі № 805/4764/16-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі департаменту соціального захисту населення про зобов`язання видати дублікат посвідчення та вкладку до цього посвідчення залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 березня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 23 березня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова