Справа № 335/3163/17
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1 ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3163/17 2-а/335/150/2017
(в порядку скороченого провадження)
20 березня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,
03 .03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. У позові просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, забезпечити її виплату та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та отримує пільгову пенсію згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії продовжує працювати. Досягнувши віку 58 років, позивач звернулась до управління Пенсійного фонду та просила призначити їй пенсію на загальних умовах, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .
Однак у задоволенні її заяви було відмовлено, а тому такі дії УПФУ в Вознесенівському районі м.Запоріжжя вважає неправомірними і просить суд задовольнити її позовні вимоги.
Ухвалою суду від 06.03.2017 р. у справі відкрито скорочене провадження.
17.03.2017 р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.06.2003 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) зі зниженням пенсійного віку, нараховану за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закону № 1058).
Відповідно до абз. 2 п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до статті 2 Закону України „Про пенсійне забезпечення", передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до аналізу розділу II (трудові пенсії), пенсія зі зменшенням пенсійного віку як це визначено статтею 14 Закону України „Про пенсійне забезпечення" - є пенсією за віком, право на призначення якої мали працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - не менше 25 років, та працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Таким чином, законодавством яким передбачена позивачу пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку, також було встановлено коло працівників, які отримували право на пенсію за віком після досягнення 60 років (для чоловіків) - ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення", так само як і в ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається із матеріалів справи, пенсія ОСОБА_1 неодноразово перераховувалася відповідно до ст. 42 Закону №1058 (розпорядження від 12.02.2007, 14.01.2009, 14.10.2010р).
Крім того, в матеріалах справи є рішення суду, що вступило в законну силу 07.09.2010 року Заводського районного суду м. Запоріжжя, відповідно до якого зобовязано УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до ч.1,2 ст.40, ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески за 2008 рік з 01.01.2009 року на підставі її заяви від січня 2009 року про перерахунок пенсії з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Як вбачається із даної постанови, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати.
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ у Вознесенівському районі із заявою про призначення пенсії за віком.
Листом №34/Б-9 від 22.02.2017 року відповідачем розяснено позивачу, що ОСОБА_1 вже отримує пенсію за вком, а призначення пенсії за віком більше одного разу законодавством не передбачено.
Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
З 24.06.2003 року позивачем отримується пенсія за віком за Списком №1 відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Таким чином, позивачем реалізовано право на призначення пенсії.
В подальшому, після призначення пенсії позивач має право звернутись до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення його на інший вид пенсії.
Приписами статті 10 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та статті 6 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону № 1058.
За приписами ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон України Про пенсійне забезпечення визначає лише право особи на пільгову пенсію.
Відповідно до статті 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до приписів статті 2 Закону України Про пенсійне забезпечення за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно частини 3 статті 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу наведених норм випливає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
У справі, що розглядається, у позивачки відсутні підстави та вона не виявила бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки вона претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.
Крім того, частиною 3 статті 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.
Оскільки позивач з 24.06.2003 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, з 2003 року призначено пенсію за зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не заперечується сторонами, отже в даному випадку не відбулося призначення пенсії чи переведення на інший вид пенсії,
який було призначено за іншим законом, а тому законні підстави для перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відсутні.
За таких обставин суд зазначає, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, слід відмовити. При перерахунках пенсії позивача за віком застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Доводи позивача, що після призначення пенсії остання продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, атому має право на призначення пенсії за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд знаходить необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Таким чином, наявність у ОСОБА_1 страхового стажу після призначення пенсії дає право на перерахунок пенсії, а не на її повторне призначення.
Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивач на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України,оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на те, що переведення на іншу пенсію в межах одного виду пенсії, а також повторне призначення пенсії в межах одного виду пенсії законом не передбачене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 17, 71, 86, 158, 160-163, 167 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, залишити без задоволення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова