Справа № 337/437/17
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/57/2017
Справа № 337/437/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Кучерук І.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

07.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначені пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя призначити пенсію за віком з 17.01.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 pp.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя судові витрати, а саме 640 грн. - судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що він з 23.04.2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до п. а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник локомотивних бригад. Після призначення пенсії продовжував працювати та пропрацював до 2012 року. Жодних заяв з питання переведення на інший вид пенсії або призначення пенсії за іншим законом до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя не подавав. З 02 січня 2012 року він набув право на пенсію за віком, та 17 січня 2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Листом управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя від 26.01.2017 року № 12/С-9 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки, на думку УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя, таке призначення буде недоцільним. При цьому, при розрахунку пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 ч. З ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший). Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують конституційні права.

Ухвалою суду від 28.02.2017 року, відкрито скорочене провадження у справі.

Управління Пенсійного Фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя подало суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, надані суду заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя та з 23.04.2007 року отримує пенсію за вислугу років.

У відповідності до п. «а» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугою років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1 був звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію, за ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до паспортних даних, ОСОБА_1 з 02.01.2012 року набув право на пенсію за віком.

17.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного Фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя із заявою, відповідно до якої він просив призначити йому пенсію за віком на загальних підставах, згідно із вимогами ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом № 12/С-9 від 26.01.2017 року Управління Пенсійного Фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя, фактично відмовило позивачу призначити йому пенсію за віком, та повідомило позивача про недоцільність переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, хоча позивач має таке право, з мотивів того, що підстав для застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки за 2013 2015 роки немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Згідно з приписами ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць; К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Оскільки за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV позивач звернувся вперше, тому відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, а не частину другої статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.11.2016 року(справа №133/476/15-а).

Таким чином, оскільки пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивачу має бути призначена вперше, то позовні вимоги, в цій частині, підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України, витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (у редакції, чинній на момент здійснення судами розподілу судових витрат) розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.

Позивачем до позовної заяви надані розрахунок, договір про надання юридичних послуг №488 від 01.02.2017 року та копія квитанції.

Як вбачається з розрахунку вартості, позивачу надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: складання адміністративного позову 3 год. на суму 1500 грн.

Суд вважає, що відшкодування таких витрат, як складання адміністративного позову не передбачено чинним законодавством, оскільки не відноситься до окремих процесуальних дій.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9-12, 71, 94, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.01.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн НОМЕР_1) судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640(шістсот сорок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: