Справа № 802/344/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2017 р. Справа № 802/344/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні без здійснення технічної фіксації адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації (далі - Управління соцзахисту населення Тиврівської райдержадміністрації, управління, позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, відповідач) про стягнення надмірно виплачених коштів в сумі 5 052,48 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу, як малозабезпеченій сімї, при цьому для надання такої, заявник, серед іншого, повинен був подати декларацію про доходи та майновий стан осіб, які входять до складу сімї. При подачі такої декларації, відповідачем не зазначено, що вона отримує допомогу по догляду за інвалідом I-II групи.

При цьому, позивач вказує, що у звязку із подання заявником недостовірних даних про доходи і майновий стан сімї, це вплинуло на розмір встановленої соціальної допомоги чи її розмір, а відтак надмірно виплачені кошти мають бути повернуті.

У травні 2016 року на адресу відповідача направлено повідомлення про сплату надмірно виплачених коштів, однак в добровільному порядку розрахунок не проведено, у зв'язку із чим позивач звернувся із цим позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в за її відсутності, згідно наявних доказів у справі (вх.№25514 від 20.03.2017 р.). Одночасно зазначила, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, враховуючи заяву представника позивача та належне повідомлення відповідача, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

05.01.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Управління соцзахисту населення Тиврівської райдержадміністрації із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям.

До даної заяви відповідачем, серед іншого, додано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі II якої не зазначено, що ОСОБА_1 отримує допомогу по догляду за інвалідом I-II групи.

17.02.2016р. управлінням прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сімї.

В подальшому управлінням в ході роботи встановлено, що ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за інвалідом I-II групи.

У звязку із чим, 19.04.2016 р. управлінням прийнято рішення про відмову у наданні допомоги.

В подальшому, 24.05.2016р. управління звернулось до ОСОБА_1 із вимогою повернути переплачену суму коштів в розмірі 5 502,48 грн., однак відповідачем у добровільному порядку така не сплачена. У зв'язку із чим позивач звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Законом України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (далі Закон № 1768-14) закріплено право громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

В розумінні статті 1 Закону № 1768-14, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до статті 3 Закону № 1768-14, право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Із положень статті 4 Закону № 1768-14 випливає, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, серед іншого: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти).

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 1768-14, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Аналогічні норми містить Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. N 250 (далі Порядок №250).

Відповідно до пункту 2 Порядку №250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Згідно пункту 3 Порядку №250, призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення, серед іншого, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї) (п.6 Порядку №250).

Пунктом 12 Порядку №250 передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Із положень пункту 28 Порядку №250 випливає, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення:

· визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї;

· повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;

· у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті;

· у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Із аналізу вище процитованих норм випливає, що у разі подання особами, які входять до складу сім'ї, недостовірних відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення та у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно, такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі декларації про доходи та майновий стан осіб, не вказано, що вона отримує допомогу по догляду за інвалідом I-II групи, що вплинуло на розмір призначеної допомоги.

При цьому, в добровільному порядку надмірно виплачені кошти позивачем не повернуто.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття рішення про стягнення коштів у сумі 5 052,48 грн.

У відповідності до норм статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (вул. Івана Богуна, 86, с.Бушинка, Тиврівський район, Вінницька область) на користь управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації (вул.Першотравнева, 6, смт. Тиврів, Вінницька область, рахунок №5685, МФО 802015, код 03191710, призначення платежу: надмірно виплачені кошти у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям) надмірно виплачені кошти в сумі 5 052,48 грн (пять тисяч пятдесят дві гривні 48 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна