Справа № 817/137/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 березня 2017 року Р і в н е №817/137/17
Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача1: представник ОСОБА_2,

відповідача2: не прибув,

третя особа на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Гр. ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада Рівненського району Рівненської області
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада Рівненського району Рівненської області, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ №14-4353/16-16-СГ від 21.10.2016 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою", яким Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області надано дозвіл ОСОБА_3 сільській раді Рівненського району Рівненської області на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10 га у комунальну власність для сінокосіння та випасання худоби та наказ №17-294/16-17-СГ від 19.01.2017 року "Про надання у власність земельної ділянки", яким Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області передано у власність ОСОБА_3 сільської ради Рівненського району Рівненської області земельну ділянку орієнтовною площею 10 га у комунальну власність для сінокосіння та випасання худоби (кадастровий номер земельної ділянки :05:017:1419);

-зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої за ОСОБА_3 сільською радою Рівненського району Рівненської області земельної ділянки із кадастровим номером :05:017:1419, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради (за межами населеного пункту) Рівненського району Рівненської області;

-зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області та Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом розумний термін.

09.03.2017 року відповідачем 1 подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України, у зв'язку з тим, що спір є приватно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заявлене клопотання підтримав.

Позивач у судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечив, вважає, що даний спір є публічно-правовим, а клопотання відповідача 1 - безпідставним.

Заслухавши думку сторін та з'ясувавши обставини, покладені в основу клопотання, в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 1 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

У свою чергу, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з п. "а" ч. 5 ст. 83 Земельного кодексу України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, у відносинах, які склалися між сторонами, предметом з'ясування є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження земельною ділянкою, як об'єктом права власності та передачі відповідних прав на неї, що не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Також, в разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передання земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постановах від 11.11.2014 року по справі №21-493а14, від 09.12.2014 року №21-308а14, від 16.12.2014 року по справі №21-544а14, від 24.02.2015 року по справі №21-34а15, від 31.01.2017 року по справі №21-1237а16 (817/3053/14), які за змістом частини 3 статті 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У зв'язку з тим, що позивач, фактично, оскаржує рішення, яке має вплив на виникнення у третьої особи права власності на земельну ділянку, то має місце спір про цивільне право.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, спірні правовідносини мають приватно-правовий характер та не підлягають розгляду Рівненським окружним адміністративним судом. Розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Тому, провадження у справі підлягає закриттю.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя підпис ОСОБА_5