Справа № 607/14583/16-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Справа № 876/1329/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести виплату пенсії за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.12.2016 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Тернопільське ОУПФУ) про визнання протиправною відмови, зобов'язання виплатити йому з 08 червня 2016 року по 03 жовтня 2016 року призначеної 02 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком при повному стажі, звернути до негайного виконання постанову в частині стягнення пенсії за віком при повному стажі.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у виплаті ОСОБА_1 призначеної 02 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком при повному стажі. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області виплатити ОСОБА_1 призначену йому 02 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком при повному стажі за період із 08 червня 2016 року по 03 жовтня 2016 року. Звернуто до негайного виконання постанову в частині виплати пенсії в межах платежу за один місяць. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в двадцятиденний строк після набрання постановою законної сили надати звіт про виконання постанови суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тернопільське ОУПФУ оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач працював на посаді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання передбаченого Законом України «Про судоустрій і статус суддів», тому виплата пенсії припинення з 02.04.2015 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року та внесенням змін в статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Судом встановлено, що 02 квітня 2015 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується повідомленням управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі №7123/03 від 15 квітня 2015 року (а.с. 4).

У зв'язку із внесенням змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII в абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-VI та в ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI ОСОБА_1 була припинена виплата пенсії з 02.04.2015 року.

Позивач продовжуючи працювати на посаді судді, у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016) про визнання вищевказаних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII такими, що не відповідають Конституції України, з 08.06.2016 р. отримав право на поновлення йому виплати пенсії, призначеної на загальних підставах до моменту призначення йому довічного грошового утримання 03 жовтня 2016 року.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою, в якій на підставі рішення Конституційного Суду України просив виплатити призначену йому пенсію за період із 08.06.2016 року по 03.10.2016 року.

Листом від 06.12.2016 року №627/Б-11 Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовило в задоволенні його заяви.

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із прийняттям рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 р. і з 01.01.2016 р. пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», позивач після набрання рішення законної сили з 08 червня 2016 року продовжував працювати на посаді судді до 03 жовтня 2016 року, а тому його право на одержання пенсії за віком за вказаний період є порушеним та потребує судового захисту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-VI було викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Аналогічні зміни було внесено до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону №213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

З 01.01.2016 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII було передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

08 червня 2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII;

- абзаців 1, 2, 3, 4 та першого, другого речень абзацу 6 частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. N2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. N213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 р. і з 01.01.2016 р. пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно доЗакону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08 червня 2016 року та зворотної сили не має.

Отже, позивач продовжуючи працювати на посаді судді з 08.06.2016 р. отримав право на поновлення йому виплати пенсії, призначеної на загальних підставах до моменту призначення йому довічного грошового утримання 03 жовтня 2016 року.

Однак, розглядаючи спір суд першої інстанції невірно застосував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод чи інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчисляється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом (20.12.2016 року), відсутність заяви та поважних причин для поновлення строку, колегія суддів вважає, що позовні вимоги з 08.06.2016 року до 20.06.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, через що оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 196, 198, 200, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - задовольнити частково.

постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року у справі № 607/14583/16-а змінити в частині дати початку періоду виплати пенсії, зазначивши 20 червня 2016 року замість 08 червня 2016 року.

Позовні вимоги за період з 08 червня до 20 червня 2016 року залишити без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України..

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.В. Гуляк

Повний текст виготовлено 23 березня 2017 року.