Справа № 826/19730/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2017 року № 826/19730/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
проскасування постанови від 18.11.2016 ВП №52362677,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про скасування постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №52362677 від 18.11.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова винесена необґрунтовано, виходячи з того, що рішення, яке підлягає примусовому виконанню у межах виконавчого провадження №52362677, є рішенням немайнового характеру, відтак, стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у 10% розмірі, згідно з оскаржуваною постановою, не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, заперечень проти позову не надав. При цьому, від останнього через канцелярію суду надійшли витребувані судом матеріали виконавчого провадження разом з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

У свою чергу, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, з огляду на положення частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису №859, виданого 21.04.2011 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., про звернення стягнення на земельну ділянку, розміром 5,55 гектарів, яка розташована на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для ведення садівництва, яка належить на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 30.07.2007 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луцях Т.М. 23.07.2007 за реєстром № 2453, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 23.07.2007, номер правочину: 2234395, громадянці ОСОБА_1, адреса постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеної земельної ділянки, пропоную задовольнити вимоги ПАТ «ВТБ Банк» станом з 02.08.2007 по 16.02.2011 у розмірі: 9000000 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 3109825 доларів США - не сплачені відсотки за користування кредитом за період з 25.09.2008 до 16.02.2011; 1464657,53 доларів США - сума відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту; 237108,07 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів; 4932913,50 грн., по курсу НБУ станом на 16.02.2011 - 621000 доларів США - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення кредиту, 10000 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису; Всього до стягнення: 13811590,60 доларів США, що в еквіваленті складає 109712369,93 грн. за курсом НБУ станом на 16.02.2011 (1 долар США =7,9435 грн.) та 4942913,50 грн., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016 (ВП №52362677), якою, зокрема, встановлено боржнику строк для самостійного виконання рішення, який складає до семи днів з моменту винесення отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Надалі, у межах виконавчого провадження №52362677 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 18.11.2016, якою у зв'язку з не наданням боржником документального підтвердження виконання виконавчого напису нотаріуса у добровільному порядку, постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 - виконавчий збір у розмірі 11 465 528,34 грн.

Вважаючи вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, остання прийнята на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, з урахуванням того, що приписами пункту 7 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, на підставі того, що виконавче провадження №52362677 відкрито на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, постанова про стягнення виконавчого збору від 18.11.2016 також винесена на підставі положень наведеного Закону.

Так, згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У силу частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV).

З аналізу наведених положень вбачається, що виконавчий збір також підлягає стягненню у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, суд звертає увагу, що за своїм характером звернення стягнення на предмет іпотеки є рішенням майнового характеру, оскільки досліджуваним виконавчим написом нотаріуса визначено здійснити звернення стягнення на відповідне майно боржника з метою задоволення вимог публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», які станом з 02.08.2007 по 16.02.2011 складаються з 9000000 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 3109825 доларів США - не сплачені відсотки за користування кредитом за період з 25.09.2008 до 16.02.2011; 1464657,53 доларів США - сума відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту; 237108,07 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів; 4932913,50 грн., по курсу НБУ станом на 16.02.2011 - 621000 доларів США - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення кредиту, 10000 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису; всього до стягнення: 13811590,60 доларів США, що в еквіваленті складає 109712369,93 грн. за курсом НБУ станом на 16.02.2011 (1 долар США =7,9435 грн.) та 4942913,50 грн.

Відтак, з урахуванням розміру вимог публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», які підлягають задоволенню за рахунок реалізації предмета іпотеки (109712369,93 грн. + 4942913,50 грн.), відповідачем вірно розраховано розмір виконавчого збору, розрахованого у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а доводи позивача про помилковість визначення відповідачем вимог рішення, яке підлягає примусовому виконанню, як вимог майнового характеру, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Разом з тим, суд звертає увагу на таке.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору, в силу частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, виноситься до реалізації майна, то на момент її прийняття неможливо визначити суму збору від вартості майна, за якою воно буде реалізоване.

Разом з тим, відповідно до частини п'ятої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, в разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Пунктом 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що в разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону (коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно), постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

Отже, виконавчий збір визначається в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а в разі якщо вартість реалізованого майна буде меншою за суму боргу, то виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми, а різниця між розміром виконавчого збору, визначеного від суми боргу, та розміром збору, розрахованим від вартості майна, не стягується.

Натомість, враховуючи вірний розрахунок відповідачем розміру виконавчого збору, визначений у постанові про стягнення виконавчого збору від 18.11.2016, суд вказує про правомірність вказаної постанови та відсутність підстав для її скасування, виходячи із заявлених предмету та підстав позову.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Суддя Аблов Є.В.

Суддя Мазур А.С.