Справа № 609/241/17
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 609/241/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2017 р. Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

З участю секретаря Кухарчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м.Шумськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення Кременецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про припинення виплати пенсії та зобовязання відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року в повному обсязі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Кременецького об»єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення Кременецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про припинення виплати пенсії та зобовязання відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року в повному обсязі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 26.12.2014 року їй призначена пенсія за вислугу років відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при стажі роботи 30 років 26 днів із заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 30.11.2014 року. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 3432,19 грн. розмір пенсії з 26.12.2014 року 1390,04 грн.

15.12.2014 року позивачку було призначено на посаду головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Шумської районної державної адміністрації з присвоєнням 15 рангу державного службовця.

Із 01.04.2015 року виплата пенсії позивачці тимчасово призупинена. 20.02.2017 року остання звернулась до Кременецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про поновлення виплати пенсії, однак 27.02.2017 року отримала відмову у виплаті пенсії з посиланням на те, що відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсії або через установи банків у порядку, передбачену Кабінетом Міністрів (Абзац перший частини першої ст..47 в редакції законів №67-V від 03.08.2006, №1774-VIII від 06.12.2016 року).

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року : (Абзац другий частини першої ст..47 в редакції Законів №213- VIII від 02.03.2015, №911- VIII від 24.12.2015, №1774 VIII від 06.12.2016), особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій , осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889- VIIІ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачується; (Абзац частини першої статті 47 в редакції законів №213-VIIІ від 02.03.2015, №911-VIIІ від 24.12.2015, із змінами, внесеними згідно із Законом №1774-VIIІ від 06.12.2016 року. Після звільнення з роботи виплати пенсії відповідно до цього закону поновлюється

З даною відмовою позивачка незгідна та вважає її незаконною, а також вважаючи дії відповідача протиправними, такими, що порушують право на соціальних захист, остання звернулась до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, однак представила заяву про повне підтримання позовних вимог та просить справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак представив заяву, що позов не визнає та просить у ньому відмовити відповідно до заперечення від 14.03.2017 року, а також справу слухати у їх відсутність.

Суд, оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно трудової книжки БТ-ІІ №4260846 від 26.08.1988 року - 15.12.2014 року позивачку було призначено на посаду головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Шумської районної державної адміністрації з присвоєнням 15 рангу державного службовця, а з 01.05.2016 року останній було присвоєно 9 ранг державного службовця, згідно наказу №129-к від 02.06.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації».

Із довідки №01-09/342 від 24.02.2017 року виданої відділом освіти, молоді та спорту Шумської районної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює на посаді головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації по даний час.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, якій з 26.12.2014 року відповідачем призначено пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року позивачці припинено виплату пенсії.

Листом № 5/Н -11 від 27.02.2017 року відповідач відмовив позивачці у відновленні виплати пенсії у звязку із відсутністю права на отримання пенсії останньою. В разі звільнення із займаної посади виплату пенсії буде поновлено.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачці, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачці.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Законом України у межах і відповідно до законів України.

Відмову відповідача щодо виплати пенсії позивачці суд вважає неправомірною, оскільки Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх старості. Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених Законом України №213, які набрали чинності з 01 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позбавлення позивачці з 01 квітня 2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії державного службовця є звуженням її конституційного права на соціальний захист і порушує її конституційні права на соціальний захист.

Згідно ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Окрім того, статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Тому суд вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців та суддів, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачці, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені Конституцією України.

При цьому суд враховує, що законодавцем не виконано вимогу вищевказаного закону про прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Але враховуючи, що пенсія державного службовця позивачці призначена та виплачувалася з 26.12.2014 року та зважаючи на те, що відповідно до Конституції України Закони не мають зворотної дії в часі, суд вважає дії відповідача по невиплаті позивачці раніше призначеної пенсії незаконними. При цьому поновити права позивачці іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Крім того, суд вважає , що права позивачки, якій припинено нарахування та виплату пенсії допущено управлінням Пенсійного Фонду України в Шумському районі, який допустив дії щодо припинення із 01 квітня 2015 року виплати пенсії за вислугу років позивачці , будь- яких рішень з цього приводу не приймав , а тому слід визнати саме дії управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі про припинення із 01 квітня 2015 року виплати пенсії по віку позивачці неправомірними та зобов»язати вже Кременецьке об»єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області поновити позивачці виплати пенсії за вислугу років із 01 квітня 2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 11, 71, 86, 158-163, 256 КАС України, ст.ст.19, 22, 46, 64 Конституції України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі про припинення із 01 квітня 2015 року виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 неправомірним.

Зобов»язати Кременецьке об»єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років із 01 квітня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 640, 00 гривень судового збору.

Постанова суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Суддя: ОСОБА_2