Справа № 5133/11/2170
Суддя: Анісімов О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 р. Справа № 2-а-5133/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Анісімова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області (далі по тексту - позивач або УПФУ) звернулось з позовом до адміністративного суду з вимогою стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач або ФОП ОСОБА_1.) недоїмку зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 1017,58 грн.

У судове засідання сторони не з'явились. Позивач разом з позовними вимогами просив розглядати справу без участі його представника у порядку письмового провадження. Відповідач надав заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу у порядку письмового провадження. Виходячи з цього та на підставі ч. 4, ст. 122 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до змісту позову, вимоги позивача обґрунтовуються наступним чином.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, доходи якого оподатковуються за спрощеною системою оподаткування, та згідно із положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058-ІV) є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - страхові внески). Відповідно до вимог Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 (далі по тексту - Указ № 727/98) 42 відсотки від суми єдиного податку перераховуються відділенням державного казначейства на рахунок органу Пенсійного фонду. Оскільки зазначена частина єдиного податку є меншою від суми мінімального страхового внеску, Законом № 1058-ІV встановлено обов'язок фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку, здійснювати доплату, розмір якої є різницею між розміром мінімального страхового внеску та сумою страхового внеску, сплаченого під час перерахування на рахунок державного казначейства суми єдиного податку. Всупереч цьому, відповідачем не здійснюються зазначені доплати, у зв'язку із чим УПФУ сформовано та надіслано йому вимоги про сплату боргу від 09.11.2010 № Ф-61 та від 31.01.2011 № Ф-303. Однак, зазначені заходи не призвели до погашення боргу і станом на момент подачі позову його розмір становить 1017,58 грн. Позивач просить стягнути суму заборгованості з ФОП ОСОБА_1

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. Його доходи оподатковуються за спрощеною системою оподаткування - відповідач є платником єдиного податку. Враховуючи, що він не заперечив цієї обставини, суд не вважає за потрібне витребовувати документи, які її підтверджують відповідно до ч. 3, ст. 72 КАС України.

До правовідносин стосовно сплати страхових внесків фізичними особами-підприємцями, які є платниками єдиного податку, застосовуються положення Закону № 1058-ІV та Указу № 727/98.

Згідно із п. 3, ст. 11 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення боргу) фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тобто, вони є застрахованими особами. Згідно із п. 5, ст. 14 одночасно вони є і страхувальниками, а в силу положень ст. 15 зазначеного Закону - платниками страхових внесків.

Пунктом 2 Указу № 727/98 встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують 42 відсотка суми єдиного податку до Пенсійного фонду України. Тобто, визначена частина суми єдиного податку перераховується до Пенсійного фонду як страховий внесок, що сплачується фізичною особою підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до ч.2 Указу №727/98 ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Відповідно до п. 2, розділу І Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 8 липня 2010 року № 2461-VI змінено підпункт 4, п. 8 XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV. Відповідно до зазначених змін фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Суми вказаних доплат розраховуються відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1. З 01.07.2010 розмір мінімального страхового внеску складає 294,82 грн., з 01.10.2010 - 301,12 грн., з 01.12.2010 - 306,10 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір страхових внесків, який включається до суми єдиного податку та перераховується в подальшому до Пенсійного фонду, є меншим від встановленого законом розміру обов'язкового до сплати мінімального страхового внеску. Враховуючи це, законодавець встановив обов'язок для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, з урахуванням сплаченої суми страхового внеску у складі єдиного податку здійснювати доплату страхових внесків, внаслідок чого загальна сума страхового внеску, сплачена таким суб'єктом підприємницької діяльності, дорівнюватиме сумі мінімального страхового внеску, встановленого Законом.

Враховуючи, що доплата страхового внеску за своєю правовою суттю є страховим внеском, то порядок, строки її обчислення, нарахування і виплати, а також процедура примусового стягнення регулюються тими ж правовими нормами, що застосовуються у випадку нарахування, обчислення, сплати та стягнення страхових внесків. Відповідно до ч. 6, ст. 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Для фізичних осіб-підприємців базовим звітним періодом є квартал. Таким чином, строк сплати страхових внесків за 2010 рік настав.

Судом встановлено, що УПФУ нараховано ФОП ОСОБА_1 суми доплат страхових внесків за період липень-вересень 2010 р. у розмірі 758,46 грн. та за період жовтень 2010 р. у розмірі 259,12 грн. Однак, як випливає зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів відповідач не сплачує доплату до страхових внесків за період липень-жовтень 2010 р. На підставі ч. 2, ст. 106 цього ж Закону сума вчасно не сплачених страхових внесків відповідача визнається недоїмкою.

УПФУ в порядку, визначеному ст. 106 Закону № 1058-IV сформовано та надіслано відповідачеві вимоги про сплату боргу від 09.11.2010 № Ф-61 та від 31.01.2011 № Ф-303. Згідно із положеннями цієї ж статті боржник протягом 10 робочих днів з дня отримання таких вимог має право оскаржити її до виконавчої дирекції Пенсійного фонду або до суду, узгодити її з УПФУ у порядку, встановленому Пенсійним фондом, або сплатити суму боргу, вказану у вимозі. Із наявних матеріалів справи випливає, що ФОП ОСОБА_1 не вчинив жодної з вищеперелічених дій. Відтак, строк, встановлений Законом № 1058-IV на оскарження вимог про сплату боргу, сплив. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити нараховані йому суми доплати до страхових внесків за період липень-жовтень 2010 р.

Відповідно до ст. 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків. Статтею 106 цього ж Закону у редакції, чинній на момент виникнення боргу, встановлено право Пенсійного фонду та його територіальних органів звертатись до суду з позовами про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків. Крім того, пунктом 7 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI передбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Виходячи з того, що недоїмка відповідача виникла у період до 01 січня 2011 р., УПФУ має право звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 136 КАС України у випадку визнання відповідачем адміністративного позову під час судового розгляду щодо порядку прийняття рішення застосовуються правила ст. 112 КАС України. Так, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Враховуюче, те, що відповідач адміністративний позов визнав у повному обсязі, а також вищезазначені обставини справи, суд приймає визнання відповідачем адміністративного позову у повному обсязі, вважає, що недоїмка відповідача зі сплати страхових внесків підлягає стягненню, а тому позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 112, 136, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області недоїмку зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1017 (одна тисяча сімнадцять) гривень 58 коп. на р/р 2104 в Білозерському безбалансовому відділенні № 10021/01107 ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 352457, .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Анісімов О.В.

кат. 10.1