Справа № 817/1349/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2017 р.Р і в н е 817/1349/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого - судді Сала А.Б., суддів Жуковської Л.А., Гломба Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до заступника міністра юстиції України - керівника апарату ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 юстиції України
про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника Міністра юстиції України - керівника апарату ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить суд визнати бездіяльність заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2 при видачі наказу ОСОБА_3 юстиції України №3685/к від 22.06.2016 Про поновлення ОСОБА_1І. на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області протиправною та такою, яка порушує його трудові права як державного службовця.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 наказом ОСОБА_3 юстиції України від 22.06.2016 він поновлений на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області. Наказ №3685/к підписаний заступником Міністра юстиції України - керівником апарату ОСОБА_2, як керівником державної служби ОСОБА_3.

Водночас, на переконання позивача, відповідачем під час винесення оскаржуваного наказу порушено вимоги ст. 19 Конституції України та ст. 33 Закону України Про державну службу, а зокрема в наказі про поновлення зазначено неіснуючу в штатному розписі посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області та не визначено дати початку виконання посадових обовязків і умов оплати праці державного службовця, що є необхідною умовою акту про призначення на державну службу.

Позивач звертає увагу на те, що Головне управління юстиції у Рівненській області, начальником якого він поновлений, припинило своє існування з моменту офіційного опублікування наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 про його перейменування в Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області.

Крім того, позивач вказує на те, що 15.08.2016 з метою зясування умов праці, в порядку доступу до публічної інформації він звернувся із заявою до начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. З отриманої 22.08.2016 відповіді він дізнався, що його посадовий оклад складає 2638,00грн., надбавка за вислугу років 40% та надбавка за 7-й ранг державного службовця в сумі 110грн.

Разом з тим, такі умови праці на переконання позивача, жодним чином не ґрунтуються на принципах, закладених в Законі України Про державну службу від 10.12.2015, чинному на час винесення наказу та не відповідають вимогам постанов Кабінету міністрів України, що прийняті на провадження в дію даного закону.

У звязку із наведеними обставинами позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 01.09.2016 відкрито провадження у справі справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду.

На підставі службової записки про призначення учасників колегії суддів від 02.02.2017 визначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

В судове засідання, після зміни складу суду, позивач та представник позивача не прибули. Подали клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечила. На обґрунтування своїх заперечень надала відповідні письмові пояснення.

Разом з тим, враховуючи вимоги частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності виклику свідків чи заслуховування експерта, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі докази у справі в їх сукупності судом встановлено наступне.

На підставі наказу Міністра юстиції України № 104/К від 06.02.2007 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Положення про головні управління юстиції затверджено наказом ОСОБА_3 юстиції України №36/5 від 30.08.2000, а в подальшому наказом ОСОБА_3 юстиції №47/5 від 14.02.2007.

Відповідно до п.1 Положення №47/5 від 14.02.2007 - Головне управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління юстиції) підпорядковуються ОСОБА_3 юстиції України (далі - Мін'юст) та є його територіальними органами.

Положенням №47/5 від 14.02.2007 було визначено основні завдання та обовязки головних управлінь юстиції в областях, як територіальних органів ОСОБА_3 юстиції, а також порядок призначення на посаду, права та обовязки начальника головного управління юстиції.

Відповідно до Положення № 47/5 від 14.02.2007 в складі управління юстиції утворюються відділи державної виконавчої служби, які очолюються начальником відділу державної виконавчої служби (заступником начальника управління - начальником відділу державної виконавчої служби).

В подальшому наказом ОСОБА_3 юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 скасовано наказ № 47/5 від 14.02.2007, та затверджено нове Положення про Головні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.1 Положення №1707/5 від 23.06.2011 (в редакції станом на 12.12.2014) - Головні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління юстиції) теж підпорядковуються ОСОБА_3 юстиції України та є його територіальними органами.

У складі Головних управлінь юстиції (в редакції станом на 12.12.2014) діяли реєстраційні служби, які були структурними підрозділами Головних управлінь юстиції, що забезпечували реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби (далі - Укрдержреєстр) та були підпорядковані безпосередньо Укрдержреєстру. Також у складі Головних управлінь юстиції, згідно аналізу тексту положення №1707/5 (аналогічно як і в попередньому положенні №47/5), було передбачено дію структурних підрозділів, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС.

Водночас відповідно до наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 Про деякі питання діяльності територіальних органів ОСОБА_3 юстиції перейменовано головні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (п.1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.20150.

У звязку із чим, Головне управління юстиції у Рівненській області перейменовано у Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області.

На підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 також внесено зміни до наказу ОСОБА_3 юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 Про затвердження положень про територіальні органи ОСОБА_3 юстиції України, шляхом перейменування Головних управлінь юстиції в Головні територіальні управління юстиції.

Водночас, суд звертає увагу на те, що 21.01.2015 постановою Кабінету Міністрів України №17, з метою оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції, постановлено ліквідувати Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на ОСОБА_3 юстиції завдання і функції з реалізації їх повноважень.

З цих підстав, п.2 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 передбачено звільнення керівників відповідних структурних підрозділів управлінь юстиції. Встановлено, що звільнення керівників відділів примусового виконання рішень, заступників начальників управлінь державної виконавчої служби та заступників начальників реєстраційних служб головних управлінь юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, начальників відділів державної виконавчої служби та реєстраційних служб районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції здійснюються начальниками головних територіальних управлінь юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Саме за таких обставин відбулась зміна в організації виробництва і праці в Головних територіальних управліннях юстиції.

Суд наголошує на тому, що виходячи із п.2 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015, законодавцем чітко визначено правові наслідки ліквідації Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби з подальшою передачею їх повноважень ОСОБА_3 юстиції України по відношенню до територіальних органів ОСОБА_3 юстиції Головних територіальних управлінь юстиції, що полягає у необхідності звільнення керівників відділів примусового виконання рішень, заступників начальників управлінь державної виконавчої служби та заступників начальників реєстраційних служб головних управлінь юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, начальників відділів державної виконавчої служби та реєстраційних служб районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції.

Вказані дії здійснюються начальниками головних територіальних управлінь юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

За таких умов, з 06.02.2015 затверджено новий штатний розпис Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Водночас, у звязку із впровадженням нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08.02.2015 позивача попереджено про наступне звільнення його з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України .

16.04.2015 згідно наказу Міністра юстиції України №1141/к, позивача, начальника Головного управління юстиції у Рівненській області - звільнено з роботи у звязку зі зміною істотних умов праці, у звязку зі змінами в організації виробництва і праці в порядку визначеному п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 у справі №817/461/15 наказ ОСОБА_3 юстиції України №1141/к від 16.04.2015 визнано протиправним та скасовано. Позивача поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Однак, наказом ОСОБА_3 юстиції України від 04.11.2015 №3727/к Про звільнення ОСОБА_1І., останнього повторно звільнено з займаної посади. Звільнення відбулось знову ж таки з підстави впровадження нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 06.02.2015.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15 наказ ОСОБА_3 юстиції України №3727/к від 04.11.2015 визнано протиправним та скасовано. Позивача знову поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області

На виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15 наказом ОСОБА_3 юстиції України від 22.06.2016 №3685/к, який підписаний заступником міністра юстиції України керівником апарату ОСОБА_2, позивача в черговий раз поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що ОСОБА_1 поновлений на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04.11.2015.

Зобовязано Департамент персоналу ОСОБА_3 юстиції, Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області вжити заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби.

В цей же день, 22.06.2016 наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №502/04/к оголошено наказ ОСОБА_3 юстиції України №3685/к. Скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №806/04/к від 04.11.205 Про звільнення ОСОБА_1І.; встановлено, що ОСОБА_1 має 7-й ранг державного службовця та відповідно до ст. 33 Закону України Про державну службу від 16.12.1993, наказано виплачувати ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, як такому, стаж державної служби якого становить 27 років 03 місяця 06 днів.

Будучи незгідним з такими діями як відповідача, так і начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з метою належного виконання рішення суду, для зясування умов праці на посаді, на якій поновлено позивача. Та зясування обставин щодо подальшої зміни істотних умов праці позивач звернувся з заявою від 29.06.2016 до заступника Міністра керівника апарату ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_2

З метою зясування, в чому саме полягає зміна істотних умов державної служби, позивач з заявою від 14.07.2016 також звернувся до Міністра юстиції України. А в подальшому, 18.07.2016 на адресу міністра надіслав скаргу на керівника апарату ОСОБА_2В за несумлінне ставлення до виконання свої службових обовязків.

08.08.2016 на адресу позивача, заступником Міністра керівником апарату ОСОБА_2 направлено лист Щодо розгляду звернення. Вказаним листом позивачу розяснено, що на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5: відбулось збільшення завдань та функцій територіального органу юстиції та відповідно - збільшення обсягу посадових обовязків керівника цього органу та його заступників., що відповідно до ст. 43 Закону України "Про Державну службу" є зміною істотних умов державної служби. Щодо ознайомлення із посадовою інструкцією начальника Головного управління юстиції у Рівненській області, вказано на те, що: посадова інструкція керівника територіального органу юстиції не передбачена, так як його повноваження вказані у положенні про територіальні органи ОСОБА_3 юстиції.

Крім того, листом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 19.08.2016 позивачу вказано на те, що посада начальника Головного управління юстиції у Рівненській області не передбачена штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Відповідно до розяснення ОСОБА_3 юстиції України від 25.01.2011 Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства установи, організації, працівники, яких попереджено про наступне вивільнення, і посади яких відсутні у новому штатному розписі, продовжують працювати ще не менше двох місяців і отримують заробітну плату. Виплата заробітної плати у даному випадку здійснюється на підставі положень чинного трудового договору, дію якого не припинено, тобто трудовий договір продовжується.

Саме за таких умов позивачу встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису, який діяв на момент звільнення та 7 ранг державного службовця, який був присвоєний позивачу наказом ОСОБА_3 юстиції України від 23.02.2011 №220. А також відновлено надбавку за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу встановлену наказом Головного управління юстиції у Рівненській області від 09.01.2013 №16/07-04 з урахуванням надбавки за ранг (на підставі ст. 33 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 та постанови КМУ від 09.03.2006 №268).

Водночас, позивач звертає увагу на те, що 01.05.2016 набрав чинності новий Закон України Про державну службу від 10.12.2015.

Зі змісту ст. 51 вказаного Закону та постанови Кабінету міністрів України від 06.04.2016 №292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році вбачається, що посада начальника Головного управління юстиції належить до 4 групи оплати праці.

Згідно зі схемою посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці, з урахуванням юрисдикції державних органів, посадовий оклад керівника самостійного управління на території однієї області становить 6547,00грн.

Відповідно до статті 52 нового Закону України Про державну службу від 10.12.2015 - надбавка за вислугу років йому повинна складати 50%.

Крім того на даний час найнижчий ранг державного службовця, який йому міг бути присвоєний це 6-й, але ні в якому разі 7-й ранг.

За таких обставин, вважаючи протиправною бездіяльність заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, предметом оскарження у даній справі є дії (бездіяльність) заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2 при винесенні нею наказу ОСОБА_3 юстиції України №3685/к від 22.06.2016 Про поновлення ОСОБА_1І.

Суд звертає увагу на те, що наказ №3685/к винесено на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15, якою позивача поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Водночас, Головні управління юстиції, які згідно наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 перейменовано в Головні територіальні управління юстиції, є територіальними органами ОСОБА_3 юстиції України.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.1, 2 ч.2 ст.17 КАС України).

Виходячи із положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України, діяльність на посадах в територіальному органі ОСОБА_3 юстиції є публічною службою.

Правове регулювання державної (публічної) служби здійснюється Конституцією України, Законом України Про державну службу та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у звязку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон України Про державну службу. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що питання проходження публічної служби позивачем вирішено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15, якою його поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Спірні ж правовідносини повязані виключно з встановленням правомірності дій (бездіяльності) відповідача при прийнятті рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника територіального органу ОСОБА_3 юстиції на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15.

Оцінка вказаним діям, а у випадку виявлення бездіяльності, відповідача має бути надана судом через призму положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 Положення про Головні територіальні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, в редакції на час винесення вказаного наказу (в редакції Наказу ОСОБА_3 юстиції № 115/5 від 30.01.2015, № 3303/5 від 22.11.2016) - начальники Головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі призначаються на посади та звільняються з посад державним секретарем Міністерства юстиції України.

За таких обставин, наказ ОСОБА_3 юстиції України від 22.06.2016 підписано заступником Міністра юстиції України керівником апарату ОСОБА_2, на яку покладено обовязки секретаря Міністерства юстиції України, до його призначення відповідно до наказу ОСОБА_3 юстиції України від 24.10. 2016 № 4922/к Про розподіл повноважень між Міністром, першим заступником Міністра, заступниками Міністра, заступником Міністра з питань європейської інтеграції, заступником Міністра з питань виконавчої служби, заступником Міністра з питань державної реєстрації та заступником Міністра керівником апарату.

У звязку із чим суд приходить до висновку, що при прийнятті наказу ОСОБА_3 юстиції України №3685/к від 22.06.2016 Про поновлення ОСОБА_1І. відповідач діяла на підставі і в межах наданих їй повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Водночас, виконання рішення суду, як завершальна стадія судового процесу, не може нести формальний характер, а має бути спрямованим на реальне поновлення порушеного права особи, і бути спрямованим на відновлення попереднього становища працівника.

Вказані висновки суду відповідають принципу верховенства права та положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини.

Зокрема Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, що б остаточне, обовязкове до виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 п.40, Reports of Jadments and Decicions 1997-II).

З огляду на наведене, суд наголошує на тому, що винесення наказу про поновлення на посаді органом, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення, не є достатньою підставою для висновку про те, що рішення суду є виконаним, без фактичного допуску працівника до роботи та надання можливості виконувати попередні обовязки згідно трудового договору раніше укладеного між сторонами.

Таким чином, надаючи правову оцінку діям відповідача субєкта владних повноважень, вчинених ним на виконання рішення суду, дослідженню підлягає не лише правомірність таких дій, але й їх спрямованість на реальне поновлення порушених прав особи.

Оскільки саме дотримання законності та забезпечення виконання рішень судів, які відповідно набрали законної сили, є основним завданням та пріоритетом діяльності правової держави, якою є Україна.

Суд звертає увагу на те, що ні Законом України Про державну службу в редакції від 16.12.1993 ні Законом в редакції від 10.12.2015 не врегульовано процедурні питання поновлення державного службовця на посаді.

У звязку із чим, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Кодексу законів про працю України, які визначають загальні положення законодавства про працю (надалі по тексту- КЗпП України) та принципи адміністративного судочинства, визначені статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України).

З врахуванням наведеного, суд вказує на те, що відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Вказані вимоги КЗпП України в повній мірі кореспондуються з положенням ч.1 ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч.2 ст. 257 КАС України судове рішення яке набрало законної сили або яке належить виконувати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно ч. 4 вказаної статті - примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Таким чином, суд наголошує на тому, що рішення суду про поновлення на роботі (на посаді) завжди носить зобовязальний характер, а тому підлягає виконанню боржником в добровільному порядку або в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на виконання такого рішення з урахуванням положень Закону України Про виконавче провадження.

Тобто необхідною умовою для виконання рішення суду, про поновлення є винесення наказу про поновлення органом, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення.

Вказані висновки суду в повній мірі кореспондуються з висновками викладеними у постанові пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992, відповідно до яких судам розяснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Водночас, наказ про поновлення працівника на роботі має бути спрямований на реальне виконання рішення суду та забезпечення відновлення порушеного права працівника, а не нести за собою лише формальний характер.

Як встановлено судом, припинення трудових відносин з позивачем відбулось на підставі наказу Міністра юстиції України №3727/к від 04.11.2015, у звязку зі змінами в організації виробництва і праці в порядку визначеному п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Виходячи із змісту листа від 08.08.2016 Щодо розгляду звернення, під зміною в організації виробництва і праці заступник Міністра керівник апарату ОСОБА_2 мала на увазі збільшення завдань та функцій територіального органу юстиції та відповідно - збільшення обсягу посадових обовязків керівника цього органу та його заступників, що відбулись на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5. У звязку із чим з 06.02.2015 в Головному територіальному управлінні юстиції впроваджено нову структуру та штатну чисельність працівників.

Однак, суд звертає увагу на те, що на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 відбулось виключно перейменування Головних управлінь юстиції в Головні територіальні управління юстиції.

Збільшення завдань та функцій територіальних органів ОСОБА_3 юстиції відбулись у звязку із ліквідацією Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, могло відбутись на підставі постанови Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015.

Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №817/3413/15 позивача поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04.11.2015 та вирішено спір з питань проходження публічної служби.

Рішення суду у справі №817/3413/15 носить зобовязальний характер, яким відповідача зобовязано відновити порушене право позивача, що включає вчинення необхідних дій з боку відповідача задля належного виконання рішення суду та, в разі необхідності, створення відповідних умов з тим, щоб рішення суду могло бути виконано реально, а не для його формального виконання.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму ВСУ України №9 від 1992 - працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації (в тому числі зміни структури чи штатної чисельності) поновлюється на роботі на тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Попереднє місце роботи у відносинах з питань проходження публічної служби відповідає поняттю посада. Так як саме за посадою, згідно затвердженого в установленому порядку штатним розписом, визначається обсяг повноважень та функціональних обовязків державного службовця чи посадової особи.

Посадова інструкція начальника Головного управління юстиції (на час виникнення спірних правовідносин) була затверджена Положенням про Головні управління юстиції ОСОБА_3 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом ОСОБА_3 юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011.

Проте, наказом ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 до Положення № 1707/5 від 23.06.2011 внесені відповідні зміни щодо найменування територіального органу ОСОБА_3 юстиції, а відповідно і зміни найменування керівника територіального органу ОСОБА_3 юстиції.

Таким чином, виконуючи рішення суду про поновлення позивача на роботі на займаній ним до звільнення посаді відповідач мав би врахувати пункт 1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015, а саме те, що Головне управління юстиції у Рівненській області перейменовано у Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області.

Вказані висновки суду в повній мірі відповідають висновкам апеляційного суду викладеним у постанові від 20.09.2016 прийнятій за результатом перегляду рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/3413/15, якою внесено зміни до резолютивної частини рішення суду першої інстанції та зобовязано ОСОБА_3 юстиції поновити позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням п.1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015.

Суд зазначає, що саме лише буквальне переписування резолютивної частини рішення суду першої інстанції у наказі про поновлення позивача на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області не означає його належне виконання, позаяк дії щодо забезпечення виконання рішення суду мають бути спрямовані на реальне відновлення порушеного права позивача.

Питання, пов'язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до його трудової книжки.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом ОСОБА_3 праці України, ОСОБА_3 юстиції України, ОСОБА_3 соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 (далі по тексту Інструкція №58) - усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Зокрема, відповідно до пункту 2.10 Інструкції №58, при поновленні працівника, який був раніше незаконно звільнений із займаної посади - визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним (пишеться: Запис за № таким-то недійсний, поновлено на попередній роботі).

Таким чином, виносячи наказ про поновлення заступник Міністра юстиції України керівник апарату ОСОБА_2 мала діяти з урахуванням положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, так як записи у трудовій книжці позивача в повній мірі мають відповідати тексту наказу.

Водночас, виконуючи рішення суду щодо поновлення позивача на посаді відповідач мав би врахувати також пункт 2.15. розділу 2 Інструкції №58, відповідно до якого якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Як встановлено судом на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015 змінилось найменування Головного управління юстиції у Рівненській області як територіального органу ОСОБА_3 юстиції.

Однак, вказані обставини не були враховані відповідачем під час винесення наказу №3685/к від 22.06.2016 Про поновлення ОСОБА_1І., яким позивача було поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.

Що ж стосується посилання відповідача на те, що на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5: відбулось збільшення завдань та функцій територіального органу юстиції та відповідно - збільшення обсягу посадових обовязків керівника цього органу та його заступників., що відповідно до ст. 43 Закону України про Державну службу є зміною істотних умов державної служби вказані обставини вже були предметом дослідження і оцінені у справах про поновлення ОСОБА_1 на посаді і не можуть додатково оцінюватись при винесенні наказу про поновлення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при проведенні звільнення на підставі ст. 40 КЗпП власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку(перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Разом з тим, цим правом ОСОБА_3 юстиції України під час проведення реорганізації Головного управління юстиції у Рівненській області - не скористалось.

Суд наголошує на тому, що на підставі наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 відбулось виключно перейменування Головних управлінь юстиції в Головні територіальні управління юстиції.

Збільшення обсягу посадових обовязків керівника територіального органу ОСОБА_3 юстиції та його заступників могло відбутись лише у звязку із ліквідацією Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби на підставі постанови Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015.

Разом з тим, виходячи із аналізу посадової інструкції начальника Головного управління юстиції у звязку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015, не відбулось суттєвих змін в посадових обовязках начальника територіального органу ОСОБА_3 юстиції України.

Не відбулось суттєвих змін і в структурі штатної чисельності працівників Головного управління юстиції у Рівненській області (головного територіального управління юстиції).

Так судом встановлено, що згідно штатного розпису Головного управління юстиції у Рівненській області з 01.01.2015, затвердженого заступником Міністра керівником апарату ОСОБА_4 в структурному підрозділі Керівництво перебувало 3 посади:

- начальник Головного управління юстиції;

- заступник начальника Головного управління юстиції;

- заступник начальника Головного управління юстиції;

Згідно зі штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 06.02.2015, затвердженого заступником Міністра керівником апарату ОСОБА_4 (у звязку із прийняттям наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5) в структурному підрозділі Керівництво перебачено 4 посади:

- начальник головного територіального управління юстиції;

- перший начальника головного територіального управління юстиції;

- заступник начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник Управління державної виконавчої служби;

- заступник начальника головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації начальник Управління державної реєстрації.

При чому, суд звертає увагу на те, що загальна кількість посад у штатному розписі Головного територіального управління юстиції після перейменування - не змінилась і становить 86 штатних посад.

Зміни в штаті Головного територіального управління юстиції в частині структурного підрозділу Керівництво не відбулись і після затвердження шатного розпису 24.05.2016.

Водночас, поновлення працівника на службі поза штатом бюджетної установи, на переконання суду є протиправним, так як зумовлює наступні порушення як у сфері трудового, так і у сфері бюджетного законодавства. Зокрема, порушення порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 при проведенні розрахунку з таким працівником та принципів збалансованості бюджетної системи в цілому.

За таких обставин, не дивлячись на те, що наказ заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2, Про поновлення ОСОБА_1І. в повній мірі дублює резолютивну частину рішення суду про поновлення позивача на посаді - на переконання суду відповідачем допущено бездіяльність, яка полягає у не визначенні в наказі про поновлення ОСОБА_1 посади, згідно діючого штатного розпису Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на яку має бути поновлено позивача.

Посилання представника відповідача на розяснення ОСОБА_3 юстиції України від 25.01.2011 Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації щодо продовження трудового договору з працівником, якого попереджено про наступне вивільнення і посада якого відсутня у новому штатному розписі, на переконання суду не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Дія положень вказаного розяснення спрямована на врегулювання відносин власника або уповноваженого ним органу з працівником при проведенні реорганізації або ліквідації підприємства установи організації у звязку із впровадження нової структури чи штатної чисельності.

Спірні ж правовідносини повязані із поновленням працівника на посаді, з якої його, як встановлено рішенням суду, раніше було незаконно звільнено.

Суд наголошує, що при поновленні працівника на посаду власник або уповноважений ним орган мають вжити всіх дій спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду та відновлення порушеного права найманого працівника чи державного службовця та поновити його за попереднім місцем роботи.

Саме за таких обставин можна досягнути ефективного судового захисту порушених прав найманого працівника чи державного службовця, які раніше були незаконно звільнені із займаної посади.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії (Immobslsare Saffi v. Italy), №22774/93, п.66 ECHR 1999-V).

Для цілей статті 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішення від 15 березня 2001 року в справі Піалопулос та інші проти Греції Європейський Суд зазначив, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Крім того, у Рішенні від 7 травня 202 року у справі Бурдов проти Росії Європейський Суд наголосив на тому, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

У справі ОСОБА_5 проти України, (рішення набуло статусу остаточного 15 січня 2010 року), визнаючи порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції і статті 1 Першого протоколу у зв'язку з тривалим невиконанням рішень судів, ухвалених в Україні на користь заявника, та відсутністю ефективних національних засобів юридичного захисту щодо таких порушень, Європейський Суд з прав людини констатував також системний характер відповідної проблеми та наголосив на тому, що будь-яка особа, яка домоглася від національного органу остаточного рішення, за виконання якого несуть відповідальність органи влади України, наражається на ризик бути позбавленою можливості скористатися вигодами від такого рішення відповідно до Конвенції (параграфи 63, 68, 69, 70, 83, 86).

Таким чином, стверджуючи про виконання судового рішення, без реального відновлення порушеного права особи на працю відповідно до тих умов, що існували на момент допущення такого порушення, відповідач ігнорує Конституційні засади обов'язковості судових рішень та міжнародні зобов'язання взяті на себе державою Україна.

Що ж стосується посилань позивача на те, що вказаний наказ не відповідає вимогам ст. 33 Закону України Про державну службу, а саме, що наказом про поновлення не визначено (не розяснено) умов праці на посаді на яку він поновлений; не виділено робочого місця; не встановлено посадовий оклад та ранг державного службовця - суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 33 Закону України Про державну службу визначено вимоги до акту про призначення на посаду.

Разом з тим, наказ на поновлення а посаду, на переконання суду не є актом про призначення, так як спрямований на відновлення порушеного права незаконно-звільненого працівника і не може змінювати або встановлювати нові умови праці.

Повторне ж дублювання умов праці, які були визначені працівнику на підставі трудового договору згідно посади, на яку особа поновлюється є недоречним.

В той же час суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом у зв'язку із тим, що на його переконання відповідачем допущено бездіяльність яка спричинила призначення йому: посадового окладу; надбавки за вислугу років; рангу державного службовця у розмірі, що не відповідають структурі та штатній чисельності Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що суперечить положенням ст. 51 вказаного Закону та постанови Кабінету міністрів України від 06.04.2016 №292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України Про державну службу, в редакції станом на час винесення відповідачем наказу про поновлення позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області - посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади належать до четвертої групи оплати праці державних службовців.

Водночас, прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

У звязку із чим суд погоджується з доводами позивача про те, що призначення його на посаду поза штатом, згідно зі схемою посадових окладів Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, затвердженої Кабінетом Міністрів України на 2016 рік, спричинило порушення його прав та інтересів як державного службовця в тому числі в частині неналежного нарахування суми грошового забезпечення.

Водночас, на переконання суду вказані порушення прав та інтересів позивача пов'язані саме із бездіяльністю відповідача, яка полягає у не визначенні в наказі про поновлення ОСОБА_1 посади, згідно з діючим штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на яку має бути поновлено позивача з урахуванням п.1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015.

А тому, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльність заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2В, що полягає у не визначенні в наказі про поновлення ОСОБА_1 посади, згідно з діючим штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на яку має бути поновлено позивача з урахуванням п.1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність заступника Міністра юстиції України керівника апарату ОСОБА_2В, що полягає у не визначенні в наказі про поновлення ОСОБА_1 посади, згідно з діючим штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на яку має бути поновлено позивача з урахуванням п.1 наказу ОСОБА_3 юстиції України №115/5 від 30.01.2015.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Сало А.Б.

Судді Жуковська Л.А.

ОСОБА_6