Справа № 803/347/17
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Справа № 803/347/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А. Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Волинській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Управління Державної міграційної служби у Волинській області про скасування рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, видане на ім'я громадянки Вірменії ОСОБА_1 23 лютого 2017 року, зобов'язання оформити та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2017 першим заступником начальника Управління Державної міграційної служби у Волинській області Пахолюком О.М. винесено рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Позивач не погоджується з вищевказаним рішенням, вважає, що нею не було порушено п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію", оскільки згідно постанови від 01.03.2017 виданої слідчим СВ Луцького ВП ГУНП України у Волинській області Богданом О.Г. кримінальне провадження стосовно позивача закрито, у зв'язку з відсутністю в діяннях складу правопорушення, а також не було порушено жодних пунктів ст.10 Закону України "Про імміграцію" та при подачі заяви про надання дозволу на імміграцію було дотримано всіх вимог ст.9 Закону України "Про імміграцію".

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 16 березня 2017 року №0701/3153 позовні вимоги заперечив, посилається на правомірність рішення першого заступника начальника Управління Державної міграційної служби у Волинській області Пахолюка О.М. про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, виданого на ім'я громадянки Вірменії ОСОБА_1 23 лютого 2017 року, винесеного у відповідності до вимог чинного законодавства та вважає, що підстав для його скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач 20.03.2017 подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в письмових запереченнях від 16.03.2017 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання імміграції та видачі посвідки на постійне проживання регламентовані Конституцією України, Законом України „Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-111, Законом України «Про правовий статус іноземців» від 22.09.2011 №3773-УІ, Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, Порядком формування квоти імміграції та Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983, Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251, Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 №681.

Судом встановлено, що 30.10.2015 до Луцького МВ УДМС України у Волинській області звернулась ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україні разом зі своїми неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» як дружина іммігранта з його неповнолітніми дітьми.

Відповідно до п.12 Порядку територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потребі погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів).

З матеріалів особової справи ОСОБА_1 вбачається, що остання надала всі, передбачені ч.5 ст.9, п.6 ч.7 ст.9, ч.8, 9 ст.9 Закону «Про імміграцію» документи, необхідні для вирішення питання щодо надання дозволу на імміграцію, а також підтвердила свої повноваження як законного представника двох неповнолітніх дітей, подавши копії свідоцтв про народження дітей.

30.10.2015 відповідальним працівником Луцького МВ УДМС України у Волинській області було розглянуто всі надані позивачем матеріали і встановлено, що підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію немає.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 2 пункту 2 Порядку провадження за заявами рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію стосовно батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей приймають територіальні органи ДМС, а тому матеріали справи було направлено до УДМС України у Волинській області для подальшого розгляду та прийняття рішення по суті.

20.11.2015, відповідно до п.14 Порядку УДМС України у Волинській області, здійснено перевірку ОСОБА_1 за обліками Генерального секретаріату Інтерполу та направлено запити до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України та до Управління СБУ України у Волинській області для з'ясування питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст.10 Закону України «Про імміграцію».

За результатами вище вказаної перевірки підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію виявлено не було.

Однак, в процесі підготовки матеріалів справи на імміграцію ОСОБА_1 відповідальним працівником УДМС України у Волинській області було встановлено факт можливої підробки даташтампів перетину кордону 02.07.2015 через пункт пропуску Харків-пасажирський. За даними електронної бази «Аркан» прикордонної служби України відомості про перетин кордону позивачки в 2015 відсутні, останній перетин кордону зафіксовано 21.07.2014 через КПП Бориспіль.

У зв'язку з чим, 08.02.2016 було направлено запит до ГУ НП у Волинській області з клопотанням провести перевірку зазначених фактів, прийняти рішення у відповідності до ст.214 КПК України та поінформувати УДМС у Волинській області про результати.

20.02.2017 до Управління ДМС України у Волинській області надійшла відповідь з відділу боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у Волинській області з інформацією про те, що ВБЗПТЛ ГУНП у Волинській області здійснює оперативний супровід у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000810 від 23.02.2016 за ч.4 ст.358 ККУ щодо факту підробки даташтампів перетину кордону в паспорті громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію не надається особам, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено.

23.02.2017 було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_1 як особі, проти якої порушено кримінальну справу і попереднє слідство за нею не закінчено.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону України «Про імміграцію» термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Однак, як встановлено судом, позивач звернулася до Луцького МВ УДМС України у Волинській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україні 30.10.2015, проте рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію" Управлінням Державної міграційної служби у Волинській області прийняте лише 23.02.2017.

У зв'язку з чим, суд вважає, що Управлінням Державної міграційної служби у Волинській області не дотримано строк розгляду заяви громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україні від 30.10.2015, чим порушено ч.11 ст.9 Закону України «Про імміграцію».

Крім того, судом встановлено, що згідно постанови від 01.03.2017 виданої слідчим СВ Луцького ВП ГУНП України у Волинській області Богданом О.Г. кримінальне провадження №0000810 від 23.02.2016 стосовно позивача закрито, у зв'язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Таким чином, на момент розгляду справи, відпали обставини, які слугували підставою для прийняття першим заступником начальника Управління Державної міграційної служби у Волинській області Пахолюком О.М. рішення про відмову громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Враховуючи те, що відповідачем порушено строк розгляду заяви громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україні від 30.10.2015, а також з урахуванням того, що обставини, які слугували підставою для винесення рішення про відмову громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію" відпали, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання протиправним та скасування рішення першого заступника начальника Управління Державної міграційної служби у Волинській області Пахолюка О.М. про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну виданого на ім'я громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_1 від 23.02.2017.

Не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання відповідача оформити та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні, оскільки суд не може перебирати повноваження органу, який наділений компетенцією приймати відповідні рішення у встановленому законом порядку. Прийняття такого рішення належить до повноважень Управління Державної міграційної служби у Волинській області, з огляду на що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Однак, суд, користуючись повноваженнями наданими частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить за межі позовних вимог, і приходить до переконання про необхідність обрання способу захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання Управління Державної міграційної служби у Волинській області повторно розглянути заяву громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про імміграцію", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Управління Державної міграційної служби у Волинській області Пахолюка О.М. про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну виданого на ім'я громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_1 від 23.02.2017.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби у Волинській області повторно розглянути заяву громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби у Волинській області (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 11) 640 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повний текст постанови складено 24 березня 2017 року.