Справа № 645/692/17
Суддя: Алтухова О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/692/17
Провадження № 2-а/645/55/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просила суд: визнати неправомірними дії відповідача та скасувати його рішення № 348 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, зобовязати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи період на посаді провізора Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ» за період з 18.09.2012 року по 29.02.2016 року та призначити їй пенсію за вислугою років як працівникові охорони здоровя з 06 липня 2016 року.

Позов мотивований тим, що у липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя, проте 12 січня 2017 року отримала рішення управління № 348, відповідно до якого в призначенні пенсії за вислугою років їй було відмовлено через відсутність достатнього пільгового стажу роботи, оскільки до спеціального стажу роботи відповідач не зарахував період роботи позивача на посаді провізора Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ» за період з 18.09.2012 року по 29.02.2016 року. Проте, позивач вважає відмову відповідача безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує її конституційні права, свободи та інтереси. У зв'язку з цим позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала адміністративний позов у повному обсязі та просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Начальник УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова ОСОБА_4 у письмових запереченнях на позовну заяву в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просила відмовити та зазначила, що у позивача недостатньо спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Неможливо зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи ОСОБА_2 з 18.09.2012р. по 20.02.2016р. на посаді провізора у аптеці № 2 Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства «УТОГ». Переліком закладів і установ охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, передбачені провізори, фармацевти, лаборанти у аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях, але з наданих позивачем документів: наказу (розпорядження) Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства «УТОГ» № 79 від 18.09.2012р. та штатного розкладу цього підприємства за 2012-2016 рр. вбачається, що посада провізора зазначена, а назва структурного підрозділу вказана як торгівельний відділ, що не відповідає вимогам переліку. Окрім того, в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_2 за період праці позивача у Виробничому підприємстві «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства «УТОГ» відсутні відомості про спеціальний стаж.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази та доводи сторін, приходить до наступного.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 348 від 11 липня 2016 року відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугою років.

Згідно вказаного рішення стаж роботи ОСОБА_2 за вислугу років, який можливо зарахувати на теперішній час, складає 22 роки 5 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років на теперішній час. Так, згідно наказу № 79 від 18.09.2012р. Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства «УТОГ» ОСОБА_2 працювала в торгівельному відділі на посаді провізора аптеки № 2. Первинними документами не підтверджено зарахування заявниці згідно наказу № 79 від 18.09.2012р провізором аптеки № 2. У штатних розкладах, наданих заявницею, не передбачено такий структурний підрозділ, як «аптека № 2». Також, за період роботи у Виробничому підприємстві «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства «УТОГ» відсутні дані про спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення. Право окремих категорій громадян на пенсію за вислугу років визначено ст. 51 зазначеного Закону.

Згідно п. "и"ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, медичні працівники мають право на пільгові умови пенсійного забезпечення.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Право на пенсію за вислугу років для працівників освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення передбачено п. "е"ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року було затверджено Перелік закладів і установ охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002 року. Зазначеним переліком визначені заклади охорони здоров'я, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності, належності зазначених закладів і установ.

Відповідно до розділу 2 до закладів і установ віднесені: лікарняні заклади, лікувально - профілактичні заклади особливого типу, лікувально - трудові профілакторії, амбулаторно - поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові,заклади охорони материнства і дитинства, санітарно - курортні заклади, санітарно - епідеміологічні заклади, діагностичні центри. В зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал.

Згідно ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" заклади охорони здоров'я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників. Види закладів охорони здоров'я, які забезпечують безпосередньо охорону здоров'я населення передбачені ст. 16 вказаного Закону. До таких відносяться санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони. Заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих працівників. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної практики визначається актами законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2011 року на підставі рішення № 425 від 12 липня 2011 року Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоровя України видала Виробничому підприємству «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ» ліцензію серії АВ № 578933 на роздрібну торгівлю лікарськими засобами.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ» є роздрібна торгівля фармацевтичним товарами в спеціальних магазинах.

Згідно Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензію є запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у субєкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Отже, проведення державної акредитації медичного закладу визначає наявність відповідних умов для надання певного рівня медичної допомоги. Факт отримання ліцензії на здійснення медичної практики свідчить про спроможність закладу охорони здоров'я (мале державне підприємство, приватна фірма) здійснювати діяльність на певному рівні. Тож необхідною умовою для здійснення діяльності лікарняного закладу є відповідний дозвіл - ліцензія, зокрема, для врахування працівникам стажу роботи на посадах в межах такого закладу охорони здоров'я при перерахунку пенсії за вислугою років.

Відповідно до положень законодавства заклад охорони здоров'я, мале державне медичне підприємство, приватна фірма, відповідає переліку закладів охорони здоров'я та є лікарняним закладом, який включено до переліків закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти.

Відповідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки позивача ОСОБА_2, вона 18 вересня 2012 року була прийнята на роботу до Виробничого підприємства «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ» на посаду провізора за умовами контракту в аптеку № 2 (наказ № 79 від 18.09.2012р.) та звільнена за згодою сторін 29 лютого 2016 року (наказ № 8 від 29.02.2016р.).

З позицією відповідача про те, що відсутність даних спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу за період роботи у ВП «Милосердя» є однією із підстав для відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років. Також, суд не може погодитися з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати.

Відповідно до частини 4 статті 8 вказаного Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства Фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, Додатком № 3 якого є «Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства».

Згідно п. 61 вказаного Додатку до таких окремих категорій осіб відповідно до законодавства відносяться і працівники охорони здоровя за наявності спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (код підстави - ЗПЗ055Е2, період дії з 05.11.91).

З довідки від 15 березня 2017 року, виданої директором ВП «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ», вбачається, що за час роботи ОСОБА_2 на даному підприємстві (з 18 вересня 2012 року по 29 лютого 2016 року) єдиний соціальний внесок нараховувався у загальному порядку за формою згідно Додатку № 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року.

Пунктом 7 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», саме посадові особи платників єдиного внеску, а не їх працівники, несуть адміністративну відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску.

Таким чином, на момент звернення позивача до відповідача у неї був наявний необхідний спеціальний стаж роботи, за умови якого виникає право на пенсію за вислугу років, але оскаржуваним рішенням відповідача позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років за період роботи з 18.09.2012 р. по 29.02.2016 р. у Виробничому підприємстві «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років вимогам пункту «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 348 від 11 липня 2016 року, яким ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоровя.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова з 06 липня 2016 року призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років як працівнику охорони здоровя відповідно до п. «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до спеціального стажу роботи період роботи з 18 вересня 2012 року по 29 лютого 2016 року на посаді провізора у Виробничому підприємстві «Милосердя» Харківської обласної організації Українського товариства глухих «УТОГ».

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя: