Справа № 815/595/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/595/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Самойлюк Г.П., суддів: Іванова Е.А., Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс пром" до Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій щодо надання доручення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс пром" до Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи, в якому позивач просить визнати протиправними дії Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи щодо надання доручення № 036/99-99-30-04/Д.

Під час судового розгляду до участі у справі залучено другого відповідача Міністерство фінансів України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Міжвідомчим цільовим центром із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи видано доручення № 036/99-99-30-04/Д від 24.01.2017 р. на проведення заходів щодо запобігання порушень законодавства з питань державної митної справи спільною мобільною групою, в рамках якого начальнику Київської митниці ДФС надіслано Вимогу щодо забезпечення проведення в присутності спільної мобільної групи повного митного огляду товарів за митними деклараціями. Позивач вказує, що на виконання вищезазначеного доручення митне оформлення вантажів, що надійшли на адресу позивача, було фактично зупинено, чим завдано шкоди його майновим інтересам.

Від Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи надійшли письмові заперечення (а.с. 33-36), в яких відповідач зазначив, що доручення було надано на підставі вимог чинного законодавства, відповідач не допустив порушень при виконанні покладених на нього повноважень, в зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та, посилаючись на обставини, зазначені в адміністративному позові та додаткових поясненнях, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 р. Міжвідомчим цільовим центром із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи видано доручення № 036/99-99-30-04/Д на проведення заходів щодо запобігання порушень законодавства з питань державної митної справи спільною мобільною групою (а.с. 7).

В рамках вказаного доручення начальнику Київської митниці ДФС надіслано Вимогу щодо забезпечення проведення в присутності спільної мобільної групи повного митного огляду товарів за МД №№ 100000000/2017/802896, 100000000/2017/802838, 100000000/2017/802827, 100000000/2017/802818, 100000000/2017/802816, 100000000/2017/802806, 100000000/2017/802893, 100000000/2017/802824, 100000000/2017/802826, 100000000/2017/803047, 100000000/2017/802894 з обов'язковим відбором зразків для направлення до відділу експертиз та досліджень (СЛЕД) та в подальшому до Управління адміністрування митних платежів Київської міської митниці ДФС з метою недопущення ухилення від сплати митних платежів та заниження бази оподаткування задекларованих товарів (а.с. 8).

Оцінюючи правомірність дій відповідачів, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи щодо надання доручення № 036/99-99-30-04/Д, перш за все слід дослідити питання наявності повноважень та підстав для його надання.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 363 МК України порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Система управління ризиками передбачає застосування випадкового відбору.

Постановою Кабінету Міністрів України № 371 від 08.06.2016 р. «Питання протидії незаконному переміщенню товарів через державний кордон України» утворено при Міністерстві фінансів Міжвідомчий цільовий центр із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи (далі - Центр) і 20 спільних мобільних груп із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи (далі - мобільні групи) з представників Державної фіскальної служби, Державної прикордонної служби та Національної поліції та затверджено Положення про Міжвідомчий цільовий центр та спільні мобільні групи із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи (далі - Положення № 371).

Згідно п. 5 Положення № 371 Центр з метою організації своєї діяльності має право, зокрема: надавати мобільним групам підготовлені в установленому цим Положенням порядку обов'язкові до виконання доручення, зокрема щодо зупинки транспортних засобів, проведення огляду (переогляду), створення тимчасових зон митного контролю, відбору зразків товарів та направлення їх для проведення досліджень, експертиз, попередньої оцінки до науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС, спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС та їх територіальних підрозділів, залучення посадових осіб органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого проводяться заходи, до їх проведення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23 травня 2012 р. затверджений вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, відповідно до п. 15 якого серед таких підстав зазначено призначення огляду (переогляду) за дорученням або погодженням Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи.

Згідно п.п. 2, 3 Положення № 371 Центр та мобільні групи складаються з представників ДФС, Держприкордонслужби та Національної поліції (далі - служби). Центр та мобільні групи у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України і цим Положенням.

Відповідно до п. 4 Положення № 371 основними завданнями Центру є: організація взаємодії між службами з метою запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи; забезпечення прийняття рішень, узгоджених з представниками служб, що входять до складу Центру (далі - члени Центру); узагальнення оперативної та аналітичної інформації про можливі порушення законодавства з питань державної митної справи, отриманої з будь-яких джерел, обробка та аналіз такої інформації; організація діяльності мобільних груп шляхом надання обов'язкових до виконання ними доручень щодо здійснення заходів, спрямованих на запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи; визначення порядку роботи мобільних груп, координація їх діяльності; здійснення контролю за діяльністю мобільних груп; узагальнення інформації про результати роботи мобільних груп, підготовка відповідних аналітичних матеріалів; проведення аналізу ефективності заходів, що вживаються для протидії митним правопорушенням; інформування Міністра фінансів про результати діяльності Центру та мобільних груп.

Наказом ДФС України № 788 від 21.09.2016р. «Про взаємодію структурних підрозділів ДФС із Міжвідомчим цільовим центром із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи» затверджено форму такого доручення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, чинним законодавством та підзаконними актами визначено завдання та повноваження відповідача Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи, яким в межах наданих йому повноважень та з метою виконання покладених на нього функцій надано доручення № 036/99-99-30-04/Д від 24.01.2017 р.

В якості підстави для задоволення цього позову позивач зазначає, що на виконання доручення № 036/99-99-30-04/Д від 24.01.2017 р. митне оформлення вантажів, що надійшли на адресу позивача, було фактично зупинено, чим завдано шкоди його майновим інтересам. Проте позивачем не наведено які саме порушення допущено відповідачем при наданні доручення та не наведено які саме нормативно-правові акти порушено. Позивачем у даній справі не оскаржуються дії уповноваженого органу щодо затримання і переогляду товарів тощо, а заявлено вимоги про визнання протиправними дій щодо прийняття доручення № 036/99-99-30-04/Д від 24.01.2017 р.

Так, згідно п.34-1 ч.1 ст.4 МК України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.318 МК України митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.255 МК України встановлено, що не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв'язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Тобто саме органами доходів і зборів здійснювалось митне оформлення товарів, яке, на думку позивача, було проведено з порушенням його законних прав та інтересів саме на виконання наведеного доручення.

Судом встановлено, що Міжвідомчим цільовим центром із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи доручення № 036/99-99-30-04/Д від 24.01.2017 р. надано у спосіб та в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства, Положення № 371, Наказу ДФС України № 788 від 21.09.2016р. «Про взаємодію структурних підрозділів ДФС із Міжвідомчим цільовим центром із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи», Постанови Кабінету Міністрів України № 467 від 23 травня 2012 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р. №6-зп по справі 18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений у ч.1 ст.6 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу ст.6 КАС України випливає висновок, що належним захистом порушеного права є звернута до суду процесуальна вимога щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності, зобов'язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.162 КАС України, що відповідає матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Обов'язковою умовою скасування рішення суб'єкта владних повноважень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зауважив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.09.2014 року по справі № 826/9638/13-а.

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання протиправними дій Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи щодо надання доручення № 036/99-99-30-04/Д, в зв'язку з чим позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс пром" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс пром" до Міжвідомчого цільового центру із запобігання та виявлення порушень законодавства з питань державної митної справи, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій щодо надання доручення,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: Г.П. Самойлюк

Суддя: Е.А. Іванов

Суддя: Ю.В. Харченко