Справа № 813/3637/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. Справа № 876/178/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника позивача Бальмича В.О.,

представника відповідача Шиби А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет-Матс» до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Маркет-Матс» звернулось до суду з позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яким просило скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 04.10.2016 року № 2 і № 2.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що ТзОВ «Маркет-Матс» дотримані всі встановлені законодавством умови формування податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з ТзОВ «Коралсіті» в періоді, що перевірявся, а відповідач належними та допустимими доказами не спростував доводи позивача про реальний характер цих господарських операцій і висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що взаємовідносини між позивачем і ТзОВ «Коралсіті» в перевіреному періоді мали безтоварний характер, в результаті чого позивач безпідставно включив до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2016 року 3184533,00 грн. за результатами цих операцій. Зокрема, перевіркою не підтверджено фактичного руху активів у процесі здійснення операцій та встановлено факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам. При цьому, на думку відповідача, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Тому з врахуванням факту відсутності достатніх та належних доказів, які б вказували на фактичне здійснення господарської операції позивача з ТзОВ «Коралсіті», виписані цим контрагентом податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, не підтверджують право позивача на його оформлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, в період з 05.09.2016 року по 09.09.2016 року працівники Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області провели документальну виїзну позапланову перевірку ТзОВ «Маркет-Матс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з рядом контрагентів, зокрема з ТзОВ «Коралсіті» за період з 01.04.2014 року до 29.07.2016 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2016 року № 251/14-02/23275120.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п. п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит за квітень 2015 року на 3184533,00 грн., в результаті чого занижено сплату податку на додану вартість за квітень, серпень 2015 року, березень, травень, червень 2016 року на загальну суму 3084945,00 грн., та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду, за липень 2016 року на суму 100439,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Личаківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області прийняла податкове повідомлення-рішення від 04.10.2016 року № 2 форми «Р», яким ТзОВ «Маркет-Матс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 3856181,00 грн., з них 3084945,00 грн. основний платіж і 771236,00 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи), і № 2 форми «В4», яким ТзОВ «Маркет-Матс» зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість за липень 2016 року на 100439,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, виходячи з наступного.

В розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. п. 198.2, 198.3 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 даного Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.6 даної статті податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 даної статті податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

А відповідно до п. 198.6 ст. 198 цього Кодексу не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

На підставі аналізу зазначених норм колегія суддів дійшла висновку, що формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

При цьому, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Проте зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та валових витрат.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В цьому контексті колегія суддів зазначає наступне.

Як встановив суд, ТзОВ «Маркет-Матс» (покупець) та ТзОВ «Коралсіті» (продавець) уклали договір купівлі-продажу від 02.04.2015 року № 2/04-1, відповідно до умов якого продавець зобов'язувався продати, а покупець купити комплекс моделювання систем та приладів літака Л-39С, що включає в себе: модель радіолокаційного відповідача СРО-2М, модель регістратора САРПП-12 ГМ, модель системи кондиціонування і системи життєзабезпечення, модель авіагоризонту АГД-1, модель системи споживачів повітряних тисків (СПТ), модель акселерометра ЛУН-1722.2, модель динаміки польоту та руху по землі літака Л-39С, що визначене згідно специфікації, яка є додатком до договору. При цьому, як встановив суд першої інстанції з пояснень представника позивача, комплекс моделювання систем та приладів літака Л-39С являє собою програмне забезпечення, розміщене на системному блоці комп'ютера з характеристиками: Advantech IPS-510 i7-860.A780Q.4G.400W, відео GeForce GT640 ГБ. Також даним договором було передбачено, що вартість товару погоджена сторонами і складає 19107196,00 грн., яка сплачується на умовах післяоплати, а поставка товару здійснюється за місцезнаходженням продавця: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, 11.

Фактичне виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором, а саме отримання позивачем товару та оплати його вартості, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом: копіями вказаного договору та специфікації до нього із описом товару; видаткової накладної від 28.04.2015 року № 177, яка підписана уповноваженими представниками сторін договору, а саме директором ТзОВ «Коралсіті» Лісьєвим С.В. та представником ТзОВ «Маркет-Матс» - начальником відділу ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності на отримання товару від 23.04.2015 року № 547; копіями посвідчень про відрядження в м. Київ, виданих ОСОБА_5 та водієві ОСОБА_6 на підставі наказу керівника підприємства від 27.04.2015 року № 27/14, та копіями складених ними звітів про використання коштів, наданих на відрядження від 09.04.2015 року № 32 і № 33 від 09.04.2015 року, якими підтверджується факт їх поїздки за товаром; копією товарно-транспортної накладної від 27.04.2015 року № 1, підписаної тими ж представниками сторін договору, які підписали видаткову накладну, згідно з якою ТзОВ «Маркет-Матс» власним транспортним засобом перевозило товар - комплекс моделювання систем та приладів літака Л-39С. При цьому, у даній товарно-транспортній накладній вказано місце отримання товару, передбачене договором, а також містяться посилання на зазначені вище довіреність на отримання товару та видаткову накладну, а водієм автомобіля вписаний ОСОБА_6; копією виписаної ТзОВ «Коралсіті» податкової накладної від 28.04.2015 року № 7 на суму 19107196,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 3184532,67 грн.; копії витягу з картки рахунку 63 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» ТзОВ «Маркет-Матс» за IV квартал 2015 року, з якої вбачається наявність у позивача кредиторської заборгованості перед ТзОВ «Коралсіті» в сумі 19107196,00 грн.,

Також колегія суддів враховує, що реальне отримання ТзОВ «Маркет-Матс» зазначеного вище товару (комплекс моделювання систем та приладів літака Л-39С) підтверджується фактом використання його позивачем у власній господарській діяльності, а саме для виробництва тренажера пілота літака Л-39 (ТПЛ-Л39), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта від 30.06.2015 року № 28 на списання комплектуючих, копією специфікації програмного забезпечення ТПЛ-Л39 та копією затвердженого 31.03.2016 року директором Департаменту озброєння та військової техніки Міністерства оборони України акта визначальних відомчих випробувань дослідного зразка ТПЛ-Л39 розробки ТзОВ «Маркет-Матс».

Крім того, колегія суддів враховує, що, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, видами діяльності ТзОВ «Маркет-Матс» є, серед інших, виробництво повітряних і космічних літальних апаратів та супутнього устаткування, виробництво зброї та боєприпасів. Також позивач має видану Міністерством економічного розвитку і торгівлі України ліцензію від 25.02.2012 року (з необмеженим строком дії) серії АВ № 597883 на розроблення, виготовлення, реалізацію і модернізацію військової техніки, яка розповсюджується на зазначений вид господарської діяльності в частині, зокрема, тренажерної техніки.

Таким чином, на думку колегії суддів, мета придбання позивачем зазначених вище товарів у ТзОВ «Коралсіті» повністю узгоджується і пов'язана з його господарською діяльністю.

Посилання відповідача на відсутність сертифікату якості вказаного товару, як правильно зазначив суд першої інстанції, є безпідставним, оскільки відповідно до наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року № 28 «Про затвердження переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 року за № 466/10746, комплекс моделювання систем і приладів літака Л-39С обов'язковій сертифікації в Україні не підлягає.

Також, як вбачається з наведених вище документів, всі вони відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та надавались відповідачу при проведенні перевірки, і, крім того, зазначена вище податкова накладна, виписана ТзОВ «Коралсіті», не мала недоліків і порядок її заповнення відповідав чинному на момент виписки законодавству. Тому з дня отримання вказаної податкової накладної у ТзОВ «Маркет-Матс» виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з цим контрагентом.

Щодо посилання відповідача на узагальнену податкову інформацію щодо спектру фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Коралсіті» за звітні періоди декларування податку на додану вартість квітень-травень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за цей період, наданої Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області листом від 06.08.2015 року № 529/10-13-22-05/39472352, колегія судів зазначає наступне.

В даній інформації зазначено, зокрема, що за податковою адресою ТзОВ «Коралсіті» посадові особи підприємства відсутні, операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого обсягу документально оформлених операцій.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана податкова інформація несе виключно інформаційний характер, не є актом перевірки або актом зустрічної звірки.

Також колегія суддів зазначає, що Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області дійшла вказаних висновків без дослідження первинних документів фінансового і бухгалтерського обліку ТзОВ «Коралсіті», в зв'язку з чим такі відомості не можна вважати повністю достовірними та обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на розслідування кримінального провадження № 000630 щодо фіктивного підприємництва та несплати податків рядом суб'єктів господарювання, серед яких і ТзОВ «Коралсіті», оскільки належними доказами у справі щодо податкового правопорушення можуть бути визнані лише ті матеріали податкової перевірки, які отримані та досліджені податковим органом в рамках здійснення заходів податкового контролю відносно спірного податкового періоду. А у випадку наявності ознак кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, доказом вини може бути лише вирок суду, постановлений у кримінальній справі, що набрав законної сили, яким встановлено факт здійснення посадовими особами підприємств - контрагентів позивача фіктивного підприємництва, тобто відсутність реальних господарських операцій, однак таких доказів податковий орган суду не надав.

Також колегія суддів враховує, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем ТзОВ «Коралсіті» було зареєстроване у встановленому порядку, не було виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебувало на обліку в органах державної податкової служби та було зареєстроване платником податку на додану вартість.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено факти реального придбання ТзОВ «Маркет-Матс» товарів у ТзОВ «Коралсіті», які використовувались ним у власній господарській діяльності, підтвердження здійснення господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, тому у податкового органу не було законних підстав для висновків про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з цим контрагентом в періоді, що перевірявся.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № 813/3637/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет-Матс» до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 20.03.2017 року