Справа № 808/3560/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року об 15 год. 45 хв.Справа № 808/3560/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, третя особа Атестаційна комісія №1 Апарату Національної поліції України про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

(довіреність №668 від 21.12.2016)

від відповідача - ОСОБА_3

(довіреність № 407/03/40-2017 від 20.02.2017 року)

від третьої особи не прибув

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі відповідач), третя особа Атестаційна комісія №1 Апарату Національної поліції України (третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 30 вересня 2016 року №136 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-189203), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України зі служби в поліції;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М- 189203), в посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України;

- зобов'язати Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, код за ) нарахувати та виплатити ОСОБА_4 (69027 м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 26а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; М-189203) середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 30 вересня 2016 року відповідачем видано наказ № 136 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну Поліцію України». Позивач вказує на те, що на момент прийняття наказу № 210 о/с від 20 листопада 2015 року про проведення атестування поліцейських не було сумнівів щодо його відповідності займаній посаді, інші підстави для проведення атестації поліцейського, визначених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» також не існувало. Вважає, що підстав для включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню на підставі наказу № 210 о/с від 20 листопада 2015 року про проведення атестування поліцейських не було. Позивач вважає протиправним проведення його атестування, та не погоджується з рішенням (висновком) центральної атестаційної комісії №1 АП Національної поліції України вважаючи, що воно є необґрунтованим, протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача. У зв'язку з цим, наказ про звільнення, де як підстава вказано рішення атестаційної комісії є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових заперечення, відповідно до яких зазначає, що відповідно до пункту 24 розділу IV Інструкції за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляються до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції. Згідно з пунктом 28 розділу IV Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду, та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу. В силу підпункту 9 пункту 12 Положення про Департамент протидії нарказлочинності Національної поліпі» України затвердженого наказом Національної поліції України від 17 листопада 2015 року № 95 (зі змінами), керівник Департаменту призначає приймає на службу (роботу, укладає контракт) і звільняє з посад (зі служби, роботи) поліцейських. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється з| служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність. Відповідач вказує на те, що на підставі вказаних норм права, наказом начальника ДПН Національної поліції України в межах повноважень виданий наказ № 136 о/с від 30 вересня 2016 року про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність). Підставою його видання став висновок (рішення) атестаційної комісії віл 23 серпня 2016 року. Таким чином, зазначає, що звільнення позивача з Національної поліції України здійснено в межах повноважень, у спосіб, визначений законом, а тому підстав для скасування наказу НП України № 136 о/с від 30 вересня 2016 року не має. Разом з тим, вказує на те, що у звязку з початком ліквідації Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на комісію з ліквідації юридичної особи законодавством покладено лише обов'язок щодо звільнення працівників юридичної особи, та не надано повноважень щодо поновлення чи працевлаштування раніше звільнених працівників юридичної особи.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, причину суду не повідомив. Про день, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв і клопотань до суду не надходило.

Відповідно до статті 160 КАС України, 22 лютого 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини.

Наказом від 07 вересня 2015 року № 58 о/с, ОСОБА_4, з 07 листопада 2015 року прийнято на службу до Національної поліції України, у порядку переатестування призначено на посаду старшого оперуповноваженого по сьомому територіальному управлінню (з обслуговування Дніпровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції» як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України (копія витягу з наказу додається).

07 листопада 2015 року позивач, як поліцейський прийняв присягу на вірність Українському народові, відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до наказу № 21 о/с від 15 березня 2016 року ОСОБА_4 призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах по сьомому територіальному управлінню з обслуговування Дніпровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

Наказом № 210 о/с від 20 листопада 2015 року про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві, прийнято рішення про проведення атестування з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби через службову невідповідність, та створено Центральну атестаційну комісію Національної поліції України.

Цим наказом зобов'язано керівників структурних підрозділів скласти списки поліцейських області, які підлягають атестуванню, підготувати атестаційні листи на поліцейських, які підлягають атестуванню, підготувати для надання до атестаційних комісій додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, здійснити організаційні заходи щодо надання допомоги атестаційним комісіям у проведенні тестування поліцейських, які проходять атестування.

Наказом Національної поліції України №134 від 02 грудня 2015 року затверджений персональний склад Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України.

Так відносно позивача на підставі наказу № 210 о/с від 20 листопада 2015 року складений атестаційний лист від 26 липня 2016 року та останні був запрошений на засідання Центральної атестаційної комісії №1 АП на 23 серпня 2016 року.

Атестаційний лист підписаний начальником сьомого територіального управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та затверджений начальником Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

В розділі II атестаційного листа зазначено: «Висновок прямого керівника - «займаній посаді відповідає».

У розділі III атестаційного листа «Результати тестування» зазначено «тестування загальних навичок 25/60, професійне тестування 09/60».

Згідно з протоколом ОП №15.00026135.0043448 від 23 серпня 2016 року засідання Центральної атестаційної комісії №1 Апарат НП були присутні голова, секретар та 4 членів комісії. Згідно з протоколом, членами комісії під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пункту 2 частини 5 статті 5 ЗУ «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що Центральною атестаційною комісією №1 Апарат НП, особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Центральної атестаційної комісії №1 Апарат НП поставлено на голосування рішення, а саме: «4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Така позиція виходила з наступного: «вкрай низький бал по професійному тестуванню, що підтвердилось на співбесіді, не відповів на жодне питання, низькі бали по тестуванню на загальні навички, не намагається працювати над власними недоліками».

За результатами голосування: «за» - 5, «проти» -1.

Зазначені результати атестування занесені до розділу IV атестаційного листа 23 серпня 2016 року, з яким позивач ознайомлений 06 вересня 2016 року.

30 вересня 2016 року відповідачем видано наказ № 136 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну Поліцію України».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не погоджується з направленням його на атестацію, оскільки частина 2 статі 57 Закону України «Про національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав для направлення поліцейського для проходження атестації і відносно нього такі підстави були відсутні. Крім того, позивач зазначав про чисельні порушення приписів Інструкції про проведення атестування поліцейських, допущених атестаційною комісією під час його атестування, що виключає обґрунтованість та правомірність її висновків про його невідповідність займаній посаді та необхідність звільнення зі служби у поліції.

За таких обставин суд вважає за необхідне дослідити правомірність направлення позивача та атестування, дотримання під час атестування нормативно-правових актів, правомірність наказу від 30 вересня 2016 року № 136 о/с про звільнення позивача зі служби у поліції.

Судом встановлено, що позивач був прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Статтею 58 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Так, положення Закону України «Про Національну поліцію», у тому числі розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, не передбачають процедури переатестації та не встановлюють додаткових підстав для атестації, крім тих, що передбачені частиною 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію».

Тобто, позивач прийнятий на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за його згодою. При цьому такий наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на посаду. Відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 ЗаконуУкраїни «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри.

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що атестування поліцейських проводиться:

- при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

- для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

- для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Судом встановлено, що закріплений частиною 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію» перелік підстав для направлення поліцейського на проходження атестування є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби. Водночас метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути звязана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обовязків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Проте позивач на призначення на вищу посаду не претендував, переміщення на нижчу посаду через його службову невідповідність не розглядалось, а також питання про звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність на час проведення атестування не ставилось.

Позивача не призначали на жодну із посад, передбачених частиною 2 статті 58 Закону України №580-VIII.

На момент прийняття наказу № 210 о/с від 20 листопада 2015 року про проведення атестування поліцейських не було сумнівів щодо відповідності позивача займаній посаді, інші підстави для проведення атестації поліцейського, визначених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» також не існувало.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів наявності передбачених частиною 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію» підстав, з яких, зокрема, позивача було направлено для атестування поліцейських.

Судом також встановлено, що відносно ОСОБА_1 не виносився наказ про направлення його на атестування з зазначенням конкретної підстави, передбаченої частиною 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію» для проходження атестування.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не правомірно направлено на атестування, а під час атестування не дотримано нормативно-правових актів, які регулюють відносини з приводу проходження атестування працівників поліції.

Метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Разом з тим відповідачем не доведено суду неможливості залишення позивача на службі в поліції, шляхом переведення його, наприклад, на нижчу посаду, та наявності законних підстав застосування відповідачем крайньої міри у вигляді звільнення позивача та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді, наприклад, акт відповідного службового розслідування щодо нього, документів, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень, доказів наявності в його діях корупційної складової тощо

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як встановлює стаття 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На підставі вищевикладеного слід зазначити, що при розгляді справи судом встановлено, що в період з 21 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АДБ №225063 від 04 жовтня 2016 року. Стати до роботи 05 жовтня 2016 року.

У відповідності до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затверджено Наказом Міністерства охорони здоров'я України 13 листопада 2001 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/5196) визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Таким чином, підготовка наказу про звільнення була проведена з суттєвими порушеннями прав позивача, оскільки в період його складання позивач перебував на лікарняному.

Про недопустимість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності зазначив також Верховний Суд України у постанові від 01 жовтня 2013 року у справі №21-259а 13.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, дійшов висновку про незаконність проведення атестації позивача, а відтак наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 30 вересня 2016 року №136 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-189203), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню, а позивача належить поновити на роботі.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, код за ) нарахувати та виплатити ОСОБА_4 (69027 м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 26а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; М-189203) середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Вирішуючи вказану позовну вимогу позивача, суд бере до уваги наступне.

Пунктом 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», зазначено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Визначаючи розмір середнього заробітку, який необхідно стягнути на користь позивача за час його вимушеного прогулу, треба виходити із того, що період вимушеного прогулу становить період з 30 вересня 2016 року по 22 лютого 2017 року, тобто 145 дні вимушеного прогулу.

Так судом встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 191,63 грн.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу утворюється шляхом множення кількості днів вимушеного прогулу на розмір середньоденного заробітку і становить: (191,63 х 145 = 27 789,35 грн.).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує в тому числі чи є підстави допустити негайне виконання постанови.

Згідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Так, відповідно до довідки №691 від 13 лютого 2017 року середньомісячна заробітна плата позивача становить 5844,99 грн. (серпень 2016 року 31 відпрацьований день = 5844,99 + вересень 2016 року 30 відпрацьованих днів = 5844,99 = 11689,98 грн./61 календарний день = 5844,99 грн. середньомісячна заробітна плата), яка підлягає стягненню негайно, в силу пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 КАС України

Враховуючи наведені норми процесуального закону, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 30 вересня 2016 року №136 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-189203), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України зі служби в поліції.

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М- 189203), в посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

Зобов'язати Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, код за ) нарахувати та виплатити ОСОБА_4 (69027 м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 26а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; М-189203) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 27 789,35 грн.

Постанова суду в частині поновлення на роботі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-189203) в посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Криворізької оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 5 844,99грн. підлягає негайному виконанню

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов