Справа № 336/6458/16-а(2-а/336/322/2016)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 336/6458/16-а(2-а/336/322/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2013, 2014, 2015 рр.;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17 жовтня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки пенсію було призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, позивач має право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя просило відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 первинно було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 1) згідно його заяви від 16.05.1994 року.

17.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом № 231/У-1 від 19.10.2016 року позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що йому первинно вже було призначено пенсію за віком довічно, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії за ст. 42 відповідно до діючого Закону.

Вважаючи такі дії неправомірними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Приписами ст. 26 Закону № 1058-IV визначено вік при досягненні якого призначається пенсія за віком за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17 травня 1994 року здійснено відповідачем згідно з приписами наведених вище правових норм та у відповідності до п. 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якого пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, позивачу з 17 травня 1994 року вже було призначено первинно пенсію за віком довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивачу у 1994 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, з 17 жовтня 2016 року є необґрунтованою.

Таким чином, твердження позивача, що в даному випадку йому повинно бути вперше призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, внаслідок чого повинен бути врахований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, є помилковим.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивач на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України № 21-612а14 від 31.03.2015 року, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 20 березня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник