Справа № 812/11/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

22 березня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/11/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

від представника відповідача не прибув;

від представника відповідача не прибув;

третя особа - не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини польової пошти НОМЕР_1 (далі також І-ий Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІІ-ий Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України в якому Позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність військової частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), зобов`язати військову частину- польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до штату військової частини польова пошта НОМЕР_1 у період з 24.05.2014 по 22.12.2014, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 24 травня 2014 року за власним бажанням знаходився на військово-польових зборах у військовій частині ПП 0624, яка також має назву 24-й окремий штурмовий батальйон Айдар. Пізніше залишався у військовій частині і проходив військову службу солдатом приблизно до 22 грудня 2014 року. На даний час анульоване умовне найменування та поштова адреса ПП В0624 і надано нове найменування і поштова адреса військової частини - НОМЕР_1 . За час знаходження Позивача у в/ч ПП 0624 (В 2950) він отримував зброю, військову форму, харчове забезпечення, приймав участь у несенні військової служби на блок-постах. Крім того, Позивачу видано довідку від 24.05.2014 про знаходження на військово-польових зборах.

Позивач у 2014 році не отримав ніяких інших підтверджень проходження військової служби. Усно Позивачу пояснювали та обіцяли оформити документально виконання ним обов`язку із захисту Вітчизни, але до тепер він не отримав жодних відомостей із військової частини про будь-яке оформлення несення служби. У 2015 році Позивач звернувся до Старобільського-Новопсковського ОРВК із запитом про наявність відомостей зарахування його до штату військової частини. 27.11.2015 йому надано відповідь, що ніяких відомостей про його зарахування до військової частини не надходило, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві, та додатково зазначив, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріально підтвердили, участь ОСОБА_1 в Антитерористичній операції. Також Позивач зазначив, що він працював позаштатним сторожем у військовій частини - польова пошта НОМЕР_1 , а з нагоди дня українського добровольця отримав Грамоту у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник І-го відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі (а.с. 139), також неодноразово надавав письмові заперечення в яких зазначив, що довідка від 24.05.2014, на яку посилався Позивач як підтвердження знаходження на військово-польових зборах у в документообігу військової частини відсутня і не була зареєстрована, в книзі обліку вихідних документів, в ній не вказано військове звання та посада Позивача, дані про початок та закінчення перебування на службі. Також І-ий Відповідач заначив, що ОСОБА_1 1953 року народження, а тому досяг віку, який перевищує граничний термін перебування в запасі. Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які досягли граничного терміну перебування в запасі, не підлягають призову та виключаються з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах. Заначив, що ОСОБА_1 в списках особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) не значиться, на жодні посади в якості військовослужбовця не призначався. Форму, зброю, харчове забезпечення, та інше військове майно позивач не отримував, участь в Антитерористичній операції в складі 24 окремого штурмового батальйону (ВЧ ПП НОМЕР_1 ) (ВЧ ПП НОМЕР_2 ) не приймав. Форма відомості яка зазначена на носіння зброї, відповідно до якої Позивачу було видано зброю АКС 74 № НОМЕР_3 у військовій частині не використовується. До того ж стрілецька зброя АКС 74 № НОМЕР_3 , перебуває на обліку зброї військової частини- польова пошта (ВЧ ПП НОМЕР_1 ) (ВЧ ПП НОМЕР_2 ) та рахується за іншим військовослужбовцем. Печатка НОМЕР_2 , проставлена на довідці від 14.07.2014 втрачена у 2014 році. Також, І-ий Відповідач вважає, що командиром військової частини ОСОБА_4 незаконно видана зброя цивільній особі. Зазначає, що Позивач жодним доказом не довів факту проходження військової служби у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). В діловодстві військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ) відсутні накази по стройовій частині про прибуття Позивача до військової частини як в якості мобілізованого, так і добровольця (комбатанта), що мали стати підставою для розгляду питання про зарахування його до особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , який був би підписаний Відповідачем. Позивач не звертався з відповідним рапортом про зарахування його до штатного розкладу батальйону з 2014 року і по теперішній час. На підставі викладеного, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с. 32,113-114).

Представник ІІ-го відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі (а.с. 139), проти позову заперечував та зазначив, що військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ) зарахована на фінансове забезпечення до Полтавського обласного військового комісаріату. ІІ-им відповідачем, здійснювались виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) на підставі наказів та роздавальних відомостей. До ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні накази та відомості відносно ОСОБА_1 не надходили. Виплата грошового забезпечення йому не здійснювалась. За даними ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в списках військової частини НОМЕР_1 не значиться. У зв`язку з чим просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (а.с.82-84, 141-142).

Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 146), проти позову заперечував та заначив, що на базі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було сформовано військову частину польова пошта НОМЕР_2 м. Сватове, Луганська область. 17.01.2015 відповідно до вимог спільної детективи Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_2 , анульовано, батальйону надано нове найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 . Доказами зарахування до списків військова частина польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 мають бути накази по стройовій частині відповідної військової частини чи відомості щодо призову Позивача на військову службу у відповідному військовому комісаріаті. З огляду на відсутність зазначених документів ОСОБА_1 не був взагалі призваний на військову службу та не є військовослужбовцем. На підставі викладеного просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (а.с. 104-111).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в с. Титарівка Старобільського району, Луганської області, зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 (а.с. 8-9.).

Позивач вважає, що є військовозобов`язаним, на що надав військовий квиток серії НОМЕР_6 .

Відповідно до записів у військовому квитку ОСОБА_1 проходив військову службу з 14.06.1975 по 11.05.1976. (а.с. 35 зворотній бік). Військову присягу прийняв 29.06.1975, присвоєно військове звання рядовий. Служба в записі категорія 2, група обліку СА, состав солдат, (а.с. 36), прийнятий на облік Чмирівською сільською радою Старобільського району Ворошиловградської області (Луганської області) 13.03.1984 (а.с. 38).

Згідно Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого указом Президента України від 25.05.1994 № 263/94 військовий квиток є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі, до офіцерського складу та військового обов`язку.

Військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати і відповідно записи та відмітки у військовому квитку роблять посадові особи районних (міських) військових комісаріатів, які відповідають за його видачу й заповнення. Записи у військовому квитку засвідчують гербовою мастиковою печаткою.

Запис про зарахування Позивача на військову службу на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію у військовому квитку відсутній. (а.с. 35-40).

Згідно пояснень Позивача у судовому засіданні, він прибув до військової частини за власним бажанням, так як вважав, що не може бути осторонь подій які сталися в Україні, в Луганській області в 2014 році та бажав захищати Вітчизну Україну.

На підтвердження проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_2 Позивач надав копію довідку від 24.05.2014 № 0624/40 видану командиром військової частини ПП НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 .

На зворотному боці довідки зазначені відомості про дозвіл на носіння зброї АКС № НОМЕР_3 , який виданий 16.05.2014 ВЧ ПП НОМЕР_2 та зданий 08.07.2014. Далі 08.07.2014 отримано АКС 74У № 431549 (а.с. 11). Позивачем у судовому засіданні 19.01.2016 надано, ще одну копію довідки від 24.05.2014 № 0624/40 на зворотному боці якої дописано навпроти запису про видачу АКС 74У № 431549 дату здачі 30.10.2014 та нерозбірливий запис. (а.с. 34).

Суд критично оцінює надану Позивачем копію довідку як доказ проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_2 з огляду на те, що вона за твердженням самої військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) не видавалась, в книзі обліку вихідних документів не зареєстрована., в ній відсутнє військове звання та посада Позивача, дані про початок та закінчення перебування на військові службі.

Також, суд зазначає, що 27.11.2015 за № 3131 Старобільсько-Новопсковським ОРВК Позивачу видано довіку, в якій заначено, що ОСОБА_1 , 1953 р.н. не був призваний на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією в 2014-2015 р.р. Старобільсько-Новопсковським об`єднаним військовим комісаріатом до військової частини НОМЕР_2 (а.с. 10).

Посилання на відомість про дозвіл носіння зброї, за якіми Позивачу видавалась зброя АКС № НОМЕР_3 та АКС 74У № 431549 суд також не бере до уваги як належний доказ проходження військової служби у військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), тому як Позивачем спочатку надано суду відомість без відмітки про здану зброю АКС НОМЕР_7 (а.с. 11 зворотній бік), а потім, після дослідження судом вказаної довідки та встановлення відсутності даних про повернення отриманої зброї, надано довідку з відміткою про те що зброя АКС 74У № 431549 здана, однак без підпису та печатки відповідальної особи військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ) (а.с. 34 зворотній бік).

Крім того, як зазначає представник І-го Відповідача, стрілецька зброя АКС 74 2276795 перебуває на обліку у військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), однак рахувалась за іншим військовослужбовцем, а також надано повідомлення на адресу начальника 3 відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України про перевірку даних щодо привласнення цивільною особою ОСОБА_1 зброї АКС № НОМЕР_3 , АКС 74 У № 431549 (а.с. 115).

До суду І-им Відповідачем не надано інформації щодо прийнятого по даному факту рішення.

В листі від 26.04.2016 № 501/2298, оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зазначило, що стрілецька зброя АКС № НОМЕР_3 , АКС 74 У № НОМЕР_8 була отримана військовою частинною польова пошта НОМЕР_2 в травні 2014 року з військової частини НОМЕР_9 . Облікові документи щодо видачі ОСОБА_1 зброї АКС № НОМЕР_3 , АКС 74 У № НОМЕР_8 у оперативному командуванні «Захід» відсутні, також і відсутня інформація про зарахування до штату військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 100).

Щодо доводів І-го Відповідачів про те, що суду належить надати правову оцінку діям посадової особи, що видала позивачу довідку від 24.05.2014 № 0624/40, суд зазначає, що таку оцінку мають надавати правоохоронні органи при кваліфікації дій посадової особи під час досудового розслідування, а також суд у вироку або постанові суду за результатами розгляду кримінальної справи в судовому порядку.

За клопотанням Позивача в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 , пояснив, що є учасником бойових дій та отримав відповідне посвідчення, з Позивачем несли службу в добровольчій організації Старобільська самооборона. На базі цієї організації був створений добровольчий батальйон Айдар під командуванням ОСОБА_4 , в який свідок увійшов разом з Позивачем як добровольці та 15 травня 2014 року отримали зброю. Про отримання зброї та про зарахування до добровольчого батальйону одразу робились всім запис до військового квитка. Разом з ОСОБА_1 , охороняли блок пости, виїздили на завдання до м. Новоайдару та м. Щастя. З яких підстав Позивач не був зарахований до військової частини, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є учасником бойових дій та отримав відповідне посвідчення. З ОСОБА_1 познайомився на початку весни 2014 року коли останній перебував в добровольчій організації Старобільська самооборона. Пізніше на базі цієї організації створений добровольчий батальйон Айдар. 13-14 травня 2014 року всі добровольці, які були зараховані до батальйон Айдар, отримали зброю. Свідок був командиром ОСОБА_1 до липня 2014 року. За даний час вони здійснювали патрулювання доріг в районі м. Старобільська, супроводжували військову техніку. Свідок отримував заробітну плату, яку нараховував ІНФОРМАЦІЯ_5 тому, як батальйон ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у вказаному військоматі на фінансовому забезпечені. ОСОБА_1 заробітна плата не виплачувалась, тому що він не був зарахований до штату батальйону Айдар. Командир ОСОБА_4 усно обіцяв зарахувати його на позаштатну посаду. Свідок як командир ОСОБА_1 не подавав до командира, військкомату чи до військової частини відносно Позивача жодних документів через відсутність відповідних звернень від позивача.

Таким чином, згідно із поясненнями свідків Позивач не був зарахований до штату частини, не отримував грошове та інше забезпечення.

Суд зазначає, що на базі добровольчого батальйону «Айдар» сформовано військову частину польова пошта НОМЕР_2 м. Сватове, Луганська область. 17.01.2015 відповідно до вимог спільної детективи Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_2 , анульовано, батальйону надано нове найменування військова частина польова пошта В 2950. (а.с. 104, 105).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232).

Частина четверта статті 2 Закону № 2232 передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607 Про часткову мобілізацію, затверджений Законом № 1595-VII від 22.07.2014, у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, що призводять до загибелі мирного населення, військовослужбовців і працівників військових формувань та правоохоронних органів України у східних регіонах держави, концентрацією угруповань військ (сил) зі значним наступальним потенціалом на території Російської Федерації поблизу державного кордону України, загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України, з метою забезпечення оборони держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Згідно з частиною першою ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частинами першою та другою статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В Україні питання, пов`язані з проходженням служби регулюється Законом України від 06.12.1991 №1932-XII Про оборону України, Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІІ Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, Законом України від 06.12.1991 № 1934-XII Про збройні сили України.

Так, положеннями Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932), визначено, що до виконання завдань територіальної оборони в межах їх повноважень залучаються Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України.

Таким чином, через законодавче закріплення знаків розрізнення, які ідентифікують особу, як учасника збройних сил держави (нашивки на формі у вигляді національного прапору, погони з гербом та інше), створено механізм, який дозволяє розпізнати комбатантів, зокрема добровольців від найманців та цивільних осіб.

Згідно із визначеннями, закріпленими в статті 1 Закону № 1932 військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно із статтею 12 Закону № 1932 завданням інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів є участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

В статті 17 Закону № 1932 закріплені права та обов`язки громадян України у сфері оборони.

Стаття 18 зазначеного закону визначає умови функціонування, систему та завдання територіальної оборони України. Територіальну оборону на всій території України організовує Генеральний штаб Збройних Сил України, на території Автономної Республіки Крим, областей, у містах Києві та Севастополі - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в межах своїх повноважень.

Безпосереднє керівництво територіальною обороною держави здійснює начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України

Згідно із Законом України від 06.12.1991 № 1934-XII Про збройні сили України (далі Закон № 1934) збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності ї недоторканності.

Таким чином, на законодавчому рівні проведено розмежування проходження військової служби, служби в інших військових формуваннях та участь у територіальній обороні. З урахуванням викладеного суд не ототожнює зазначені поняття. При цьому суд враховує підпорядкування усіх зазначених формувань генеральному штабу та не ототожнює проходження служби у військовому формування з участю у формуваннях територіальної самооборони.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджених указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

В матеріалах справи зазначені накази відносно ОСОБА_1 відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача з відповідним рапортом про зарахування його до штату військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з 2014 року і по теперішній час.

Відповідно до підпункту 1.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад.

З матеріалів справи вбачається те не заперечується самим Позивачем, що грошове забезпечення він не отримував.

Окрім того, відповідно до пункту другого частини другої статті 28 Закон № 2232 ( в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком:

1) перший розряд - до 35 років;

2) другий розряд - до 50 років.

Таким чином відповідно пункту четвертого статті 6 Закон № 2232 Позивач підлягав виключення з військового обліку, тому як досяг граничного віку перебування в запасі. ( ОСОБА_1 в січні 2014 року виповнилось 61 рік).

На підтвердження проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Позивачем також надано до суду лист повідомлення, в якому зазначено, що позаштатний розпис військової частини- польова пошта В-2950 припиняє дію з квітня 2015 року та повідомлено, в тому числі сторожа ОСОБА_1 (порядковий номер 17 у списку) про звільнення із займаної посади, на якому є підпис позивача (а.с. 169)

Позивачем до суду також надано грамоту, якою його нагороджено з нагоди Дня українського добровольця та роздруківки із зазначенням прізвищ осіб їх посад та інших даних, серед яких є прізвище ОСОБА_1 , посада - сторож (а.с. 165-168).

Однак суд критично оцінює надані докази з огляду на те, що вони підтверджують лише факт роботи позивача сторожем військової частини та не можуть бути доказами проходження військової служби.

Відповідно до статті 24 Закон № 2232 початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Отже, позаштатна посада сторож, докази про перебування на якій надано позивачем, ніяким чином не відноситься до проходження військової служби та виконанням обов`язків військової служби, крім того, вона здійснюється лише на договірних відносинах.

Посилання Позивача на заяви гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які завірені приватним нотаріусом, та в яких вказані особи зазначили, що знаходились в зоні бойових дій та брали участь в Антитерористичній операції разом з ОСОБА_1 , (а.с. 160, 161), суд не бере до уваги, з огляду на те, що Приватним нотаріусом засвідчено справжність підпису вказаних осіб та перевірено їх дієздатність. Достовірність показань вказаних осіб приватним нотаріусом не перевірялось.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 6, 8 частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На виконання зазначених вимог, Позивачем не надано належних та допустимих доказів проходження служби, а судом не встановлені порушення з боку Відповідачів.

Враховуючи вищезазначене та обраний Позивачем спосіб захисту, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв`язку з їх відсутністю.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 24, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання неправомірною бездіяльність військової частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), зобов`язання військову частину - польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до штату військової частини польова пошта НОМЕР_1 у період з 24.05.2014 по 22.12.2014, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову у повному обсязі складено та підписано судом 23 березня 2017 року.

Суддя Т.В. Смішлива