Справа № 2270/11/2170
Суддя: Анісімов О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2011 р. Справа № 2-а-2270/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Анісімова О. В.,

при секретарі: Блащук В. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту позивач або ФОП ОСОБА_3 Є.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі по тексту відповідач або ДПІ) про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій від 07.07.2010 року за № на суму 4374 грн. та №/0 на суму 320 грн.

Ухвалою суду від 27.07.2011 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 2а-188/11/2170, яким задоволено позов ДПІ до ФОП ОСОБА_3 про стягнення, на підставі рішень про застосування штрафних санкцій оскарження яких є предметом позову по даній справі, фінансових санкцій. На той момент справа перебувала у Одеському апеляційному адміністративному суді. У звязку із винесенням останнім ухвали про повернення апеляційної скарги апелянту (ФОП ОСОБА_3 Є.) через не усунення нею її недоліків (не сплачено судовий збір) постанова у справі № 2а-188/11/2170 набрала законної сили, провадження у адміністративній справі № 2а-2270/11/2170 поновлено ухвалою суду від 10.11.2011.

Крім цого, ухвалою суду від 15.04.2011 до Миколаївського окружного адміністративного суду надіслано судове доручення, яким зобовязано допитати інспекторів ДПІ у Березанському районі Миколаївської області, що здійснювали перевірку ФОП ОСОБА_3, а також витребувати додаткові докази. Виконане доручення повернулось до Херсонського окружного адміністративного суду 01.08.2011.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтовувала їх наступним. Так, ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, здійснює господарську діяльність, повязану з функціонуванням кафе. Позивач зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактичним місцем здійснення нею підприємницької діяльності є кафе Де-Люкс, що знаходиться за адресою проспект Курортний, 17, с. Коблево, Березанський район, Миколаївська область.

12.03.2011 ФОП ОСОБА_3 отримала копію постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.02.2011 у адміністративній справі № 2а-188/11/2170 за позовом ДПІ до неї про стягнення фінансових санкцій. Відповідно до змісту постанови зазначено, що посадовими особами ДПІ проведено перевірку ФОП ОСОБА_3 на предмет дотримання законодавства щодо обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій, а також правил проведення розрахункових операцій, за результатами якої складено акт перевірки №0036/14/12/23/НОМЕР_1 (далі по тексту акт, акт перевірки). Актом встановлено наступні порушення з боку позивача: проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту РРО)., порушення порядку ведення обліку товарних запасів, невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення операцій сумі розрахункових коштів, яка зазначена у денному звіті РРО. Також встановлене порушення порядку використання торгового патенту. На підставі акту перевірки ДПІ прийнято рішення про застосування до ФОП ОСОБА_3 фінансових санкцій від 07.07.2010 № НОМЕР_2 у розмірі 4734,00 грн. (порушень вимог законодавства про ведення обліку та розрахункових операцій, ліцензування) та від 07.07.2010 № /0 у розмірі 320 грн. (за порушення законодавства про патентування господарської діяльності). Вказаною постановою суду позов ДПІ задоволено у повному обсязі, стягнуто з позивача суму фінансових санкцій у розмірі 5054,00 грн.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки, рішеннями ДПІ про застосування фінансових санкцій та постановою суду. У звязку із цим нею подано апеляційну скаргу на постанову суду № 2а-188/11/2170 від 22.02.2011 та оскаржено рішення про застосування фінансових санкцій, що є предметом позову даної справи.

При цьому, представник позивача заперечує факт присутності ФОП ОСОБА_3 під час проведення перевірки, оскільки в цей час вона знаходилась за місцем свого проживання у м. Херсоні, а саме кафе Де Люкс не працювало, тому що тривала підготовка до його відкриття. При цьому, звернула увагу на той факт, що в акті перевірки зазначено про відмову позивача його підписати, однак документів, на підставі яких ідентифіковано особу ОСОБА_3 не зазначено. Крім цього вказала на наявність розбіжностей між пунктами самого акту перевірки. Зокрема, встановлено: відсутність пристрою РРО на момент проведення перевірки, виходячи з чого незрозуміло яким чином можна встановити, що сума готівкових коштів у роздрукованому денному звіті РРО складає 00,00 грн.; невідповідність готівкових коштів сумі, яка зазначено у денному звіті РРО, у розмірі 200,00 грн., тоді як у іншому пункті акту така невідповідність складає 39,00 грн. Також, у акті зафіксовано порушення у вигляді не проведення розрахункової операції з реалізації пляшки віскі вартістю 161,00 грн. без зазначення найменування марки віскі. У додатках до акту, що описують перелік придбаних інспекторами товарів та перелік товарів, що зберігались з порушенням правил обліку товарних запасів, товари (алкогольні вироби) описані без конкретизації літражу та найменування торгових марок виробів. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що перевірка проведена посадовими особами органів державної податкової служби поза межами кафе Де Люкс, суперечності у акті перевірки свідчать про недостовірність зафіксованих у ньому даних. Крім того, ознайомившись із матеріалами справи № 2а-188/11/2170, представник позивача виявила, що у них наявне лише направлення на перевірку, тоді як наказ про проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 або затверджений наказом план-графік перевірок, у якому серед інших субєктів господарювання була б зазначена ФОП ОСОБА_3, відсутні. Таким чином, питання законності перевірки під час вирішення справи № 2а-188/11/2170 належним чином не зясовано. Позивач просить скасувати вищезазначені рішення ДПІ про застосування фінансових санкцій.

На запитання суду до представника позивача, чи зверталась позивач повторно із апеляційною скаргою на постанову суду у адміністративній справі № 2а-188/11/2170, вона надала негативну відповідь. Крім цього пояснила, що недоліки апеляційної скарги не усунуто у звязку із тим, що відповідна ухвала не була отримана позивачем.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що посадовими особами органів державної податкової служби під час проведення перевірки кафе-бару Де Люкс дотримано всіх вимог, що предявляються законом до порядку проведення перевірок, самою перевіркою та рішенням суду, що набрало законної сили, встановлені факти вчинення позивачем порушень законодавства щодо ведення обліку товарних запасів, проведення розрахункових операцій та патентування підприємницької діяльності. Також, у ході виконання судового доручення встановлено обставини, які спростовують доводи позивача по справі. Тому, рішення ДПІ про застосування фінансових санкцій є правомірними, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Також, за дорученням суду Миколаївським окружним адміністративним судом у якості свідка допитано одного із інспекторів ДПІ, що здійснювали перевірку ФОП ОСОБА_3, - головного державного податкового ревізора-інспектора (далі по тексту ГДРПІ) ОСОБА_4 На запитання суду про відомі їй обставини справи вона повідомила, що перевірку позивача 19.06.2010 здійснювала вона та ГДРПІ ОСОБА_5 Підставою для проведення перевірки став відповідний план-графік на червень 2010 р. та направлення на перевірку. Кафе-бар Де-Люкс на той момент вже здійснювало свою діяльність. Позивач під час проведення перевірки була присутня, однак документ, що посвідчує її особу, вона не надала. Крім неї були присутні також офіціанти та бармени, документи, що посвідчують їх особи вони також не надали. Звіт РРО не роздруковувався, всі документи були відсутні і жодного документу не було надано. Стосовно розбіжності між пунктами акту про невідповідність суми готівкових коштів на місці розрахунків пояснила, що такої розбіжності немає: вона складає 39 грн., які були надані інспекторам як решта з 200 грн., сплачених за придбання пляшки віскі вартістю 161 грн. Також підтвердила і факт відсутності РРО, у звязку із чим і не був роздрукований денний звіт РРО. На момент перевірки у кафе-барі Де Люкс здійснювалась торгівля алкогольними напоями, марці та розміру пляшок перевіряючі не приділили уваги. Складений акт перевірки ФОП ОСОБА_3 відмовилась підписати, про що свідчать акти про відмову від підписання та акт про відмову у отриманні матеріалів перевірки.

ГДРПІ ОСОБА_5 викликався двічі у судове засідання до Миколаївського окружного адміністративного суду у якості свідка, однак жодного разу не зявився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступного.

Правила перевірок субєктів господарювання стосовно дотримання законодавства про обіг готівкових коштів, здійснення розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів та наявності ліцензій і патентів врегульовані Законом України Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 № 509-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закону № 509). Так, згідно із ч. 7 ст.11-1 Закону № 509 позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Згідно із ч. 8 цієї ж статті позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. Згідно із ст. 11-2 Закону № 509 посадові особи органу державної податкової служби допускаються до перевірки за наявності копії наказу керівника даного органу та направлення посадової особи на перевірку.

19.06.2010 року ГДРПІ І рангу ОСОБА_4 та ГДРПІ ОСОБА_5 ІІ рангу ДПІ у Березанському районі Миколаївської області проведено перевірку ФОП ОСОБА_3 за дотриманням нею порядку ведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що свідчить наявна у матеріалах копія акту перевірки. Підставою для проведення перевірки стали план проведення перевірок відділу податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Березанському районі на червень 2010р., затверджений в. о. начальника ДПІ у Березанському районі ОСОБА_6, направлення на перевірку від 18.06.2010 № 468/23-039, видані ГДРПІ ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Копії зазначених документів наявні у матеріалах справи. Таким чином, наявні всі підстави для перевірки, встановлені Законом № 509, виходячи з чого перевірка ФОП ОСОБА_3 є законною. ФОП ОСОБА_3 відмовилась підписати акт перевірки та отримати його матеріали, про що перевіряючі інспектори склали, відповідно, акт про відмову підписання акту перевірки та акт про відмову отримати матеріали акту перевірки.

При цьому, суд зазначає, що згідно відповіді Коблевської сільської ради від 06.05.2011 № 364, надісланої Миколаївському окружному адміністративному суду, 10.06.2011 року ФОП ОСОБА_3 отримала дозвіл № 174 на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торгівельного та іншого призначення, який виданий на кафе-бар Де Люкс за адресою: зона відпочинку Коблево, с. Коблеве, просп. Курортний 17, Березанський район, Миколаївська області (між датою видачі дозволу на розміщення кафе та датою перевірки пройшло 9 днів). Перевірка проведена в період коли розпочався курортний відпочинок, тобто в той момент коли ФОП ОСОБА_3 була економічно вмотивована здійснювати свою діяльність в кафе-барі «Де люкс».

За наслідками перевірки складено акт перевірки № 0036/14/12/23/НОМЕР_1, яким встановлені наступні порушення чинного законодавства, допущені з боку ФОП ОСОБА_3: 1) проведено розрахункову операцію на повну суму покупки без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 161 грн.; 2) не забезпечено відповідність готівкових коштів на місці здійснення розрахунків в загальній сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на суму 39 грн.(200 грн. - 161 грн.); 3) не обліковано у встановленому законодавством порядку товарні запаси за місцем здійснення реалізації на момент проведення перевірки, відсутня книга обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності, накладні на придбаний товар. Сума необлікованих товарних запасів становить 1687 грн.; 4) на момент перевірки відсутній на видному місці торговий патент.

В результаті розгляду акту перевірки ДПІ прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 07.07.2010 року, №, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_3 за порушення вимог п.1,12,13 ст.3 Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі по тексту Закон № 265) застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 4374 грн. 00 коп. та рішення про застосування штрафних санкцій від 07.07.2010 року, №/0, яким до ФОП ОСОБА_3 за порушення вимог п.1 ст.7 Закону України Про патентування деяких видів підприємницької діяльності від 23.03.1996 № 98/96-ВР, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон №98) застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 320 грн.

Суд вважає, що зазначені рішення про застосування штрафних санкцій є законними та не підлягають скасування виходячи із наступного.

Так, вищевикладені обставини щодо перевірки кафе-бару «Де Люкс», який належить ФОП ОСОБА_3 встановленні постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.02.2011 року у адміністративній справі №2а-188/11/2170, яка набрала законної сили 13.10.2011 (дата винесення Одеським апеляційним адміністративним судом ухвали про повернення апеляційної скарги).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з цього, факти порушення ФОП ОСОБА_3 вимог законодавства щодо порядку ведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів, зафіксовані актом перевірки, не підлягають доказуванню.

Крім цього, суд зазначає, що для врегулювання правовідносин з приводу здійснення розрахункових операцій застосовується Закон №265, для врегулювання правовідносин патентування підприємницької діяльності застосовується Закон №98 (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, Законом №265 на суб'єктів підприємницької діяльності, у тому числі фізичних осіб-підприємців, покладено обов'язок застосовувати реєстратори розрахункових операцій під час здійснення операцій з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Згідно ст. 2 Закону №265 під реєстратором розрахункових операцій розуміють пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг).

Виходячи з того, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, що здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі, він зобов'язаний відповідно до п. 3, ст. 3 Закону №265 застосовувати РРО, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування. Правових підстав для незастосування РРО, передбачених вищевказаним Законом, у позивача на момент здійснення перевірки не було. Зокрема, ст.3 Закону №265 встановлено обовязок субєктів господарювання: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Так, актом перевірки та постановою суду у справі № 2а-188/11/2170 встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не проведено через РРО операцію з продажу пляшки віскі вартістю 161,00 грн. та не забезпечено відповідність готівкових коштів за місцем здійснення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті РРО. При цьому суд зазначає, що обовязку зазначати у актах перевірки марку придбаного товару та його фізичні характеристики (вага, обєм тощо) для посадових осіб ДПІ законодавством не передбачено. Тобто, в частині застосування фінансових санкцій за вказані правопорушення оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій є законним, штрафні санкції розраховані вірно (161*5=805 грн.).

Крім того, ст. 3 Закону № 265 встановлено обовязок субєктів господарювання вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Статтею 6 цього Закону визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів. Тобто даною статтею встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Оскільки позивач не перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, він не належить до суб'єктів малого підприємництва, а тому повинен здійснювати облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. № 854 затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями (далі Правила).

Зазначеними правилами передбачено, що ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарської діяльності на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно з вимогами законодавства.

У документах, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої, повинні зазначатися реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про відповідність.

Суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити згідно із статтями 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" надання споживачам необхідної, доступної та достовірної і своєчасної інформації про товари, а також на вимогу споживачів - додаткової інформації про наявність сертифіката відповідності, документи, що підтверджують якість та ціну товару.

Суб'єкту господарської діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Таким чином субєкт підприємницької діяльності, в тому числі і фізична особа, який займається реалізацією алкогольних напоїв має право здійснювати таку реалізацію лише на підставі документів, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої.

До таких документів, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Ці документи є підставою для передачі алкогольних напоїв для реалізації у роздріб.

Актом перевірки та постановою суду у справі № 2а-188/11/2170 встановлено відсутність підтверджуючих документів про належний облік товарів (алкогольних виробів) на суму 1687,00 грн., що є порушенням правил обліку товарів за місцем їх реалізації. Тобто, в частині застосування фінансових санкцій за вказане порушення оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій також є законним, розмір штрафних санкцій розрахований вірно (1687*2=3374 грн.)

Стосовно порушення вимог правил використання патенту суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 98 торговий патент має бути відкритим та доступним для огляду. Однак, як вбачається із акту перевірки та постанови суду по справі № 2а-188/11/2170, торговий патент був відсутній на видному для огляді місці на момент здійснення перевірки, що є порушенням. Таким чином, і в цій частині оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій є законним, штрафні санкції розраховано вірно (320 грн.)

Щодо порушення виявленого перевіркою та зазначеного в акті перевірки, яке полягає в реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа №807/8/32-205 від 12.07.2010 року за підписом начальника РУ ДСАТ ДПА України у Миколаївській області, ФОП ОСОБА_3 отримала на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в кафе-бар «Де Люкс» ліцензію серії АГ №276990 з терміном дії з 18.06.2010 року по 17.06.2011 року. Тобто на момент проведення перевірки у неї була діюча ліцензія, яка надавала право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Зазначений факт був врахований ДПІ при прийнятті рішень за наслідками розгляду акту перевірки, у звязку з чим до ФОП ОСОБА_3 за це не було застосовано штрафних санкцій.

Також суд зазначає, що не бере до уваги доводи позивача стосовно неповного дослідження судом обставин законності перевірки під час розгляду адміністративної справи № 2а-188/11/2170, оскільки перевірка правильності дій та рішень іншого судді не входить до компетенції суду першої інстанції.

Частиною 2 ст. 71 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень тягар доказування покладено саме на субєкта владних повноважень. Разом з тим, з точки зору суду, це не означає, що позивач у таких справах взагалі звільнений від обовязку доказування обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність порушень з боку ФОП ОСОБА_3 вимог законодавства про обіг готівкових коштів, здійснення розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів та патентів. При цьому, нею не надано достатньо доказів, що підтверджують відсутність такого факту. ДПІ зі свого боку надало достатньо доказів, що спростовують доводи позивача. Так, дані обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі № 2а-188/11/2170, актом перевірки та доданими до нього матеріалами, показаннями свідка, інформацією, наданою місцевими органами державної влади щодо діяльності кафе Де Люкс.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій № від 07.07.2010 року та №/0 від 07.07.2010 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 листопада 2011 р.

Суддя Анісімов О.В.

кат. 9.2.1