Справа № 134/1709/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 134/1709/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Зарічанський В.Г.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

16 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення.

13 березня 2017 року до суду надійши заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 4341/17) від позивача.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зважаючи на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач - ОСОБА_2 є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО № 512000192 від 01.08.2016 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк у позивача народився син ОСОБА_3, про що 22 листопада 2016 року поновлено актовий запис № 5 (а.с. 10).

В серпні 2016 року позивач звернулась до управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Повідомленням відповідача ОСОБА_2 відмовлено у наданні державної допомоги сім'ям з дітьми на підставі того, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини (а.с. 9).

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач для захисту своїх прав звернулась до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звернулася за отриманням виплати при народженні дитини протягом 12 місяців з поважних причин, які не залежали від її волі. За таких обставин відмова відповідача у в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 при народженні її сина ОСОБА_3 є протиправною.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), право на отримання допомоги при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За змістом ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

В той же час, ч. 7 цієї статті передбачає, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно з абз. 6 п. 43 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" № 1751 (далі - Постанова № 1751) про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 1706-VII, громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на: отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Ст. 14 Закону № 1706-VII встановлює, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Розглядаючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для призначення позивачу допомоги при народженні дитини, судова колегія зважає на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови управлінням соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації у призначенні та виплаті вказаної допомоги слугувало порушення позивачем 12 місячного строку звернення за призначенням даної допомоги, встановленого п. 12 Постанови № 1751.

Проте відповідачем не враховано, що ОСОБА_2 є внутрішньо-переміщеною особою, яка була змушена покинути своє помешкання у зв'язку із загрозою життя її сім'ї та переїхати в іншу місцевість та змогла отримати свідоцтво про народження дитини тільки 22 листопада 2016 року шляхом поновлення відповідного актового запису. Вказані факти підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.7,8,10).

Враховуючи вищевкане, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку причиною пропуску 12 місячного терміну для звернення ОСОБА_2 до відповідача для призначення допомоги при народженні дитини слугувало проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Зазначенні обставини не можуть ставитись в вину позивачу та слугувати підставою для позбавлення її права на соціальний захист, що гарантоване ст. 46 Конституції України.

Також в матеріалах справи наявні докази, які вказують на те, що позивач станом на 01.08.2016 не перебувала на обліку в органах Міністерства соціальної політики України, а відтак не отримувала вказану допомогу (а.с. 37).

Не приймаються до уваги апеляційним судом і твердження апелянта, що Постанова № 1751 не містить переліку поважних причин, за яких можливо поновити строк для звернення з заявою про призначення соціальної допомоги при народженні дитини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справах "Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України").

Окрім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Будченко проти України" (заява №38677/06) зазначив (п.п.38-40) про те, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, якими визнано неправомірними дії управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації щодо відмови в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги позивачу при народженні дитинип.

За таких обставин оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.