Справа № П/811/1344/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокусправа № П/811/1344/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі № П/811/1344/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспорт - К» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпродекспорт» (у звязку зі зміною назви ТОВ «Продекспорт-К» 4 жовтня 2016 року звернулось до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення № та № НОМЕР_1 від 17.05.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «ТД «Універсал Сервіс», ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції» та інші висновки викладені у акті №12/11-23-14-04/39600339 від 04.05.2016 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржені рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі відтворює зміст акта перевірки та зазначає про безпідставне неврахування судом першої інстанції висновків відповідача викладених в ньому щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «ТД «Універсал Сервіс», ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції».

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2016 року та правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.06.2015 р. по 31.01.2016 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 04.05.2016 року № 12/11-23-14-04/39600339, в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

1) п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті чого встановлено завищення суми податкового кредиту за січень 2016 року (ряд.10.1) на 2 578 856 грн. та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19 декларації з ПДВ), в т.ч.:

- по декларації за січень 2016 року на суму 2 578 856 грн.;

2) п.200.1, абз. "б" п.200.4, п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого було встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленої в декларації за січень 2016 р., на загальну суму 5 350 910 грн. (т.1 а.с.11-106).

Перевіркою встановлено, що згідно з поданою позивачем до Кіровоградської ОДПІ податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2016 р. (від 22.02.2016 №) з додатками та уточнюючим розрахунком до неї (від 18.03.2016 р. №):

- від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у ряд. 19 податкової декларації, яке сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за передні звітні (податкові) періоди, а саме: червень - грудень 2015 р., становить 44 071 874 грн.;

- сума бюджетного відшкодування податку на додану вартісну на рахунок платника у банку, відображена у рядку 20.2.1 становить 11 212 736 грн..

Так, перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року та суми заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ проведено з урахуванням результатів попередньої документальної позапланової виїзної перевірки позивача, за результатами якої складено акт № 7/11-23-14-04/39600339 від 04 квітня 2016 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Кіровоградпродекспорт» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань-податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ПП «Дармар» за червень, липень, серпень, вересень 2015 р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень, липень, серпень, вересень 2015, СФГ «Любава-1» за червень 2015 р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень, липень, серпень 2015р., ФГ «Околиця» за грудень 2015 р., що відображені у податковій декларації за січень 2016 р., та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в декларації з податку на прибуток за 2015 рік».

Зазначеною перевіркою встановлено, що до податкових декларацій з ПДВ за період, який перевірявся, ТОВ «Кіровоградпродекспорт» внесено недостовірні відомості щодо обсягів придбання та податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ПП «Дармар», СФГ «Любава-1», ФГ «Околиця», внаслідок чого ТОВ «Кіровоградпродекспорт» було завищено суму податкового кредиту на загальну суму 11 291 070 грн., в тому числі: за червень 2015 року на суму 2 560 765 грн.; за липень 2015 року на суму 2 627 542 грн.; за серпень 2015 року на суму 1 161 881 грн.; за вересень 2015 року на суму 967 720 грн.; за січень 2016 року на суму 3 973 162 грн., чим порушено п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Це порушення призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 4 768 284 грн., в тому числі: за червень 2015 року на суму 2 385 689 грн.; за липень 2015 року на суму 884 007 грн.; за серпень 2015 року на суму 369 320 грн.; за вересень 2015 року на суму 1 129 268 грн., завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 декларації з ПДВ) на загальну суму 6 683 943 грн., в тому числі: за червень 2015 року на суму 174 685 грн., за липень 2015 року на суму 1 743 535 грн., за серпень 2015 року на суму 792 561 грн., за січень 2016 року на суму 3 973 162 грн., завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду (ряд. 24 декларації з ПДВ) за червень 2015 року на суму 391,00 грн..

Крім того, вказаною перевіркою встановлено те, що згідно з ІС «Податковий блок» та додатків № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за період, що перевіряється, ТОВ «Кіровоградпродекспорт» внесено недостовірні відомості до податкової декларації з ПДВ за січень 2016 року щодо обсягів придбання та податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «ТД «Універсалсервіс» за жовтень 2015 року на загальну суму 7 890 467,96 грн. (в т.ч. ПДВ 1 578 093,59 грн.) та ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції» за січень 2016 року на загальну суму 6 004 569,96 грн. (в т.ч. ПДВ 1 000 761,66 грн.), що призвело до порушення вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України. Перевіркою встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2016 року (ряд. 19 декларації з ПДВ) на загальну суму 2 578 856 грн..

До вказаних висновків відповідач дійшов використавши в ході перевірки податкову інформацію Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області (щодо «ТД «Універсалсервіс») від 18.03.2016 р. №7/15-00 та податкову інформацію ГУ ДФС у м. Києві (щодо ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції») №84/26-15-14-01-04 від 05.04.2016 р. (т.1 а.с.136-158).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.05.2016 року:

№ яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 5 350 910 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 675 455 грн. (т.1 а.с.10);

№ НОМЕР_1 яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2 578 856 грн. (т.1 а.с.9).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду), визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів/послуг, до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата податку на додану вартість у вартості товарів/послуг, факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у межах своєї господарської діяльності у письмовій формі уклав договори поставки товару (сільськогосподарської продукції - соняшника):

з ТОВ «ТД «Універсал Сервіс» (постачальник) від 12.10.2015 року № 007 (т. 1 а.с. 175 - 188);

з ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції» (постачальник) від 04.01.2016 року № 4/01-16 (т.2 а.с. 62- 64).

За умовами вказаних договорів постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, що належить йому на праві власності, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах договору.

При цьому, з врахуванням положень п.п. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реальність вчинення зазначених господарських операцій підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують обставини поставки товару, а саме щодо правовідносин з:

ТОВ «ТД «Універсал Сервіс» - накладними, які підтверджують факт передачі та отримання товару (т.1 а.с. 189 - 227); товарно-транспортними накладними, що підтверджують обставини його перевезення (т. 1 а.с. 230 250); платіжними дорученнями, які підтверджують факт оплати (т. 2 а.с. 20 - 41);

ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції» - видатковими накладними № РН-0000001 від 04.01.2016 р., № РН-0000002 від 06.01.2016 р., № РН-0000003 від 08.01.2016 р., № РН-0000004 від 10.01.2016 р., № РН-0000005 від 12.01.2016 р., № РН-0000006 від 14.01.2016 р. (т. 2 а.с. 66, 68, 70, 72, 74, 76); товарно-транспортними накладними (т.2 а.с.78-93).

ТОВ «ТД «Універсал Сервіс» виписано податкову накладну № 1 від 31.10.2015 року (т. 1 а.с. 228 - 229).

ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції» виписано податкові накладні №1/2 від 04.01.2016 р., № 2/2 від 06.01.2016 р., №3/2 від 08.01.2016 р., №4/2 від 10.01.2016 р., № 5/2 від 12.01.2016 р., №6/2 від 14.01.2016 р. (т.2 а.с.67, 69, 71, 73, 75, 77).

Враховуючи вказані обставини, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТД «Універсал Сервіс», ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції», за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про поставку товару, транспортування товару від продавця до покупця, оприбуткування товару покупцем, оплату його вартості.

Взагалі в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності пов'язується податковим органом з обставинами діяльності контрагентів, що є неприпустимим як за законодавством України так і міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань… Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 № є протиправними та підлягає скасуванню.

Щодо порушення позивачем вимог п. 200.1. ст.200 Податкового кодексу України внаслідок якого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявленої в декларації за січень 2016 р., на загальну суму 5 350 910 грн. суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Порядок визначення та сплати податку на додану вартість урегульовано розділом V Податкового кодексу України.

Стаття 200 Податкового кодексу України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно до вимог пункту 200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (пункт 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до відповідного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Порядок ведення та форма реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних обмежень щодо врахування такого від'ємного значення протягом конкретних періодів не передбачено і при цьому конкретно зазначено те, що враховується податковий кредит, який сплачено у попередніх та звітному періодах.

Згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно п.102.5.ст.102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування в складі цієї декларації - 11 212 736 грн. (т. 2 а.с. 94-105). Сума бюджетного відшкодування була визначена позивачем з урахуванням від'ємного значення, яке було сформоване за період з 01.06.2015 р. по 31.12.2015 р..

При проведенні перевірки перевіряючими особами не було враховано податковий кредит на загальну суму 11291070 грн. за червень, липень, серпень, вересень 2015 р. та січень 2016 р., який на думку відповідача, було завищено, оскільки за результатами попередньої перевірки було складено акт від 04.04.2016 року № 7/11-23-14-04/39600339 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Кіровоградпродекспорт» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань-податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ПП «Дармар» за червень, липень, серпень, вересень 2015 р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень, липень, серпень, вересень 2015, СФГ «Любава-1» за червень 2015 р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за червень, липень, серпень 2015, ФГ «Околиця» за грудень 2015 р., що відображені у податковій декларації за січень 2016 р., та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в декларації з податку на прибуток за 2015 рік».

Цією перевіркою встановлено, що до податкових декларацій з ПДВ за період, який перевірявся, позивачем внесено недостовірні відомості щодо обсягів придбання та податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ПП «Дармар», СФГ «Любава-1», ФГ «Околиця.

Вказане порушення призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 4 768 284 грн.; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 декларації з ПДВ) на загальну суму 6683943 грн.; завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду (ряд. 24 декларації з ПДВ) за червень 2015 року на суму 391,00 грн..

Отже, висновок, про відсутність від'ємного значення суми ПДВ, ґрунтувався на твердженні про «не підтвердження факту здійснення господарських операцій з продажу та відповідно придбання сільськогосподарської продукції від ПП «Дармар», СФГ «Любава-1», ФГ «Околиця» до ТОВ «Кіровоградпродекспорт», не підтвердження формування обсягів придбання та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Кіровоградпродекспорт» в зв'язку з чим відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість».

Таким чином відповідач приймав податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 5350910 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 2 675 455 грн. з урахуванням зазначених грошових зобовязань, які на його думку є узгодженими.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому посилання у цій нормі на «грошове зобовязання» не перешкоджає поширенню наведеного правила на відємне значення обєкта оподаткування. Адже з системного аналізу пунктів 200.1 - 200.3 статті 200 ПК вбачається, що відємне значення та позитивне значення ПДВ мають тотожну правову природу, позаяк являють собою відємний або позитивний результат однієї й тієї ж самої формули різницю між податковим зобовязанням з ПДВ та податковим кредитом.

У свою чергу принцип рівності оподаткування не дозволяє тлумачити положення пункту 56.18 статті 56 ПК як такі, що розрізняють результат обчисленого податку в залежності від позитивної або відємної суми. Інше розуміння аналізованої норми не було б обєктивним.

Таким чином, правила узгодження грошового зобовязання застосовуються як при нарахуванні контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням позитивного значення грошового зобовязання, так і при зменшенні податковим органом відємного значення обєкта оподаткування за податковим повідомленням-рішенням. При цьому до дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення у платника відсутній обовязок враховувати таке рішення при формуванні даних податкового обліку.

За правилами пункту 56.19 цієї ж статті ПК у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

А відтак для того, щоб дійти обєктивного висновку про узгодженість (або неузгодженість) зменшеного позивачеві відємного значення за податковим повідомленням-рішенням від 17.05.2016 року №, слід встановити, чи було дотримано платником вказаний місячний строк при зверненні до суду з позовом про оскарження цього акта індивідуальної дії. Адже у разі несвоєчасного звернення платником податку до суду (тобто поза межами строку, установленого пунктом 56.17 статті 56 ПК, однак у рамках строку давності, передбаченого статтею 102 ПК) грошове зобовязання (зменшене відємне значення обєкта оподаткування) набуває статусу узгодженого та підлягає обовязковому врахуванню платником при формуванні даних податкового обліку.

Згідно з матеріалами справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що підставі висновків, викладених в акті перевірки № 7/11-23-14-04/39600339 від 04.04.2016 р., прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.04.2016 р. №, №4, та № НОМЕР_2, які позивачем оскаржено 26.04.2016 року, тобто у встановлений законодавством строк, в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Кіровоградській області та в подальшому до ДФС України (т. 4 а.с.192-198, 161-166). На підставі рішення ДФС України від 01.09.2016 року відповідачем було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 12.10.2016 року № яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток в сумі 4024225 грн.

При цьому наявна в матеріалах справи ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року у справі № П/811/1491/16 (т. 4 а.с. 203 ) яка по теперішній час не розглянута по суті, також свідчить проте, що позивачем було дотримано місячний термін встановлений пунктом 56.17 статті 56 ПК на звернення до суду з позовом щодо скасування зазначених податкових повідомлень рішень відповідача враховуючи результати адміністративного оскарження, що свідчить про неузгодженість спірних грошових зобовязань.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що оскільки норми податкового законодавства не містять заборони декларування від'ємного значення з ПДВ без урахування висновків податкового органу, які не набули статусу обов'язкових до їх узгодження в установленому законом порядку, обов'язок платника податків врахувати суми зменшення ПДВ у наступних податкових періодах виникає лише після узгодження таких, зокрема шляхом набрання законної сили судовим рішенням, яким би було встановлено правомірність рішення контролюючого органу про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ.

Оскільки нормами ПК України жодних обмежень щодо врахування від'ємного значення протягом конкретних періодів не встановлено, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 р. № є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі №П/811/1344/16 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 20 березня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко