Справа № 727/3873/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3873/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гончарова І.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

16 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Романюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити збільшення розміру пенсійного забезпечення, здійснити перерахунок пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за минулий час,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити збільшення розміру пенсійного забезпечення, здійснити перерахунок пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за минулий час.

Шевченківський районний суд м. Чернівці постановою від 13.06.2016 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу позивач заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 30.03.2009 року позивач перебуває на обліку в Управлінні як одержувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до протоколу №3113 від 13.10.2010 року пенсія позивачу за вислугу років призначена із розрахунку 88% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

При цьому з 01.07.2012 року пенсія позивачу перерахована із розрахунку 80% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

22.04.2016 року позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Чернівецької області від 06.04.2016 року №18/165- вих.-16.

Листом від 27.04.2016 року № 50/Г-11 управлінням надано відповідь щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії.

Позивач вважаючи дії відповідача стосовно перерахунку його пенсії з 01.07.2012 року у розмірі 80% від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відмови у проведенні надісланої листом від 27.04.2016 року № 50/Г-11 протиправними звернувся до суду із адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про прокуратуру», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

За змістом ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, які тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

При цьому, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Разом з тим, 15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення : Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

В силу ч. 20 ст. 86 Закону України " Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу перерахунку пенсії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У той же час, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У Рішенні від 02 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вищенаведене, ще раз свідчить про те, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, та правомірно відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати пенсію із середньомісячного заробітку згідно з довідками прокуратури Чернівецької області за №18/406 від 27.08.2012 року та за № 18/165вих-16 від 06 квітня 2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку без обмеження її розміру.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача стосовно перерахунку пенсії позивача здійсненого з 01.07.2012 року на підставі заяви позивача від 29.08.2012 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно матеріалам справи, пенсія за вислугу років призначена позивачу 30.09.2009 року враховуючи його стаж роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» - 14 років 6 місяців 10 днів із розрахунку 88% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Вказана пенсія позивачу була призначена на підставі положень Закону України «Про прокуратуру» в редакції до 01.10.2011 року, згідно якими, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Разом з тим, на час звернення позивача до відповідача у серпні 2012 року із заявою про перерахунок пенсії, діяла вже інша редакція Закону України «Про прокуратуру», а саме редакція Закону з 01.10.2011 по 30.04.2014 року, згідно якої пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, відповідач з врахування положень Закону України «Про прокуратуру»в редакція Закону з 01.10.2011 по 30.04.2014 року, перерахував з 01.07.2012 року позивачу пенсію виходячи із розрахунку вже 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Проте, колегія суддів вважає такі дії відповідача протиправними та зазначає, що зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії.

В даному ж випадку повинен здійснюватися саме перерахунок пенсії, і тому розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та за кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, розмір пенсії визначається у відсотках, що встановлені на момент призначення пенсії, а не на момент здійснення перерахунку.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12. 2013 р. у справі № 21-420а13, від 02.12. 2014 року у справі №21-456а14.

Враховуючи зазначене, відповідач при здійсненні перерахунку пенсії позивача зобов'язаний був її перерахувати із розрахунку 88 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, тобто з розміру у якому така пенсія призначалася.

Разом з тим, відповідно до змісту позовної заяви, позивач просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його здійснити йому перерахунок пенсії із розрахунку 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Однак, колегія суддів колегія суддів зазначає, що відповідно матеріалам справи пенсія ОСОБА_2 була призначена із розрахунку саме 88%, а не 90%, як вказує позивач.

Отже, враховуючи те, що пенсія позивачу призначалася із розрахунку 88%, суд може визнати дії відповідача протиправними саме у зв'язку із зменшенням при перерахунку пенсії з 01.07.2012 року розміру такої пенсії тільки з 88% до 80%.

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача, що відповідно до його трудової книжки, станом на момент звільнення з органів прокуратури його стаж становив 16 років та 22 дні що давало йому право на призначення пенсії із розрахунку 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, оскільки пенсія відповідно до чинного законодавства призначається саме органами Пенсійного фонду.

При цьому позивачем, відповідно до позовної заяви, не ставилися вимоги до суду про протиправність дій відповідача щодо не призначення йому пенсії у розмірі 90 %, а тому суд не вправі надавати будь-яку правову оцінку правомірності призначення позивачу пенсії у розмірі 88%, а не 90% у даній справі, предметом розгляду якої є перевірка правомірності дій Пенсійного фонду щодо зменшення розміру пенсії при її перерахунку з 88% до 80%.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити збільшення розміру пенсійного забезпечення, здійснити перерахунок пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за минулий час скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області стосовно перерахунку пенсії ОСОБА_2 здійсненого з 01.07.2012 року із розрахунку 80 % від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії згідно довідки Прокуратури Чернівецької області від 27.08.2012 року № 18/406 виходячи із розрахунку 88% від суми місячної (чинної) заробітної плати з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 березня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.