Справа № 815/6468/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6468/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Южненської міської ради Одеської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом Южненської міської ради Одеської області до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права та про відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 207-214) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов Южненської міської ради Одеської області в повному обсязі.

Южненська міська рада Одеської області, також подала апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 228-232) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов повному обсязі.

Постановою від 07 квітня 2016 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову Южненської міської ради Одеської області до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень (т. 2 а.с. 141-143) про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича від 19.08.2015 р. індексний номер: 23784630 про державну реєстрацію права власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом - ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) та про відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна.

Вимоги апеляційної скарги апелянт фізична особа-підприємець ОСОБА_2 обґрунтовує невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушенням норм матеріального права, оскільки рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт, який не є нерухомістю, збудований самовільно, прийнято з грубим порушенням чинного законодавства, за наявності невідповідності цільового призначення земельної ділянки, на якій розташований об'єкт власності.

Також апелянт фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилається і на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки вважає, що суд першої інстанції повинен був вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною державну реєстрацію прав яка не відповідає даті рішення та даті реєстрації, без врахування відсутності підпису державного реєстратора прав на оскарженому рішенні про реєстрацію прав.

Южненська міська рада Одеської області вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм права.

Так, апелянт Южненська міська рада Одеської області посилається на те, що об'єкт стосовно якого прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, не є нерухомими майном, а відноситься до тимчасових споруд право власності на які не підлягає державній реєстрації.

Головне територіальне управління юстиції в Одеській області надало письмові пояснення по справі, в яких повідомило, що оскаржена постанова ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Також Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повідомило про звільнення відповідача - державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича, відповідно до наказу № 775-к від 11.04.2016 року (т. 3 а.с. 126, 127)

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачко Павло Олександрович, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційні скарги не надали.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що 10.08.2015 року до Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 подано заяву про державну реєстрацію права власності на об'єкт: «торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції», за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.144).

На підставі цієї заяви та доданих до неї документів, зокрема, рішення Южненського міського суду Одеської області від 26.09.2013 року у справі № 2-25/11, яке набрало законної сили 20.01.2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014 року; акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 29.10.2000 року, затвердженого розпорядженням виконавчого комітету Южненської міської ради від 14.12.2000 року № 02-02-541р; договорів оренди земельних ділянок від 11.02.2000 року загальною площею 45 кв.м. під розміщення торгівельної площадки для реалізації квіткової продукції та від 10.04.2012 року загальною площею 49 кв.м. під розміщення торгівельних лотків під квіткову продукцію, які зареєстровані у міському відділі земельних ресурсів, про що був зроблений запис за № 8 від 11.02.2000 року, та у відділі Держкомзему м. Южне, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 0096 від 06.06.2012 року (т. 1 а.с. 148-222), державним реєстратором Рогачко П.О. прийнято рішення від 19.08.2015 року № 23784630 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вказаний об'єкт (т. 1 а.с. 235).

Суд першої інстанції зазначив, що не погоджуючись із рішенням про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1, з посиланням на те, що оскарженим рішенням зареєстровано право власності на тимчасову споруду та із самовільним заняттям земельної ділянки, Южненська міська рада Одеської області звернулась до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, суд першої інстанції послався на вимоги пп. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (чинного та в редакції на момент прийняття оскарженого рішення) відповідно до яких обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; інші речові права відповідно до закону.

Суд першої інстанції зазначив, що частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (чинного та в редакції на момент прийняття оскарженого рішення) визначено послідовність державної реєстрації прав та їх обтяжень, яка проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Також, суд першої інстанції зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 15, ч.ч. 3, 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно вимог абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (чинного та в редакції на момент прийняття оскарженого рішення) перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За правилами п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п.п. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає одне з таких рішень: про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації (п. 20 зазначеного Порядку).

Суд першої інстанції також зазначив, що виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Так, згідно ч. 1 вказаної статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому суд першої інстанції зауважив, що за правилами ч. 4 цієї ж статті відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язковою умовою для реєстрації права власності на нерухоме майно є подання заінтересованою особою (власником) документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на це майно, яким, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили.

В свою чергу, за наявності у особи, що звернулась за проведенням державної реєстрації права власності, документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно - рішення суду, що набрало законної сили, державним реєстратором може бути відмовлено у проведенні такої реєстрації виключно з підстав, визначених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції встановив, що оскаржене рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт: «торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції», за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 прийнято на підставі рішення Южненського міського суду Одеської області від 26.09.2013 року у справі № 2-25/11, яке набрало законної сили 20.01.2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014 року, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., що складається з восьми квіткових павільйонів та вісімнадцяти торгівельних лотів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.148-156), що цілком відповідає вимогам пп. 36, 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення).

При цьому, суд першої інстанції зауважив, що зі змісту оскарженого рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно вбачається, що цим рішенням проведено державну реєстрацію права власності за третьою особою - ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна - торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., який складається з восьми квіткових павільйонів та вісімнадцяти торгівельних лотів, що повністю відповідає даним щодо цього об'єкту, визначеним у документі, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на це майно, а саме: в рішенні Южненського міського суду Одеської області від 26.09.2013 року у справі № 2-25/11, яке набрало законної сили 20.01.2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014 року, та в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 29.10.2000 року, затвердженого розпорядженням виконавчого комітету Южненської міської ради від 14.12.2000 року № 02-02-541р (т.1 а.с.157-163), та повністю спростовує доводи позивача та третьої особи - ФОП ОСОБА_2 про самочинність будівництва цього об'єкта.

Також суд першої інстанції вказав, що актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 29.10.2000 року та наявним в матеріалах справи та представленим державному реєстратору під час проведення оскарженої реєстрації висновком № 11 експертного будівельного-технічного дослідження про визнання об'єкту нерухомим та визначення капітального об'єкту від 21.06.2016 року (т.1 а.с.197-204) спростовуються доводи позивача та третьої особи - ФОП ОСОБА_2 про відсутність підстав для реєстрації права власності на спірний об'єкт з огляду на те, що цей об'єкт є тимчасовою спорудою.

Так, суд першої інстанції звернув увагу, що в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 29.10.2000 року, затвердженого розпорядженням виконавчого комітету Южненської міської ради від 14.12.2000 року № 02-02-541р, чітко вказано, що торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції за адресою: АДРЕСА_1, готовий до введення до експлуатації та цей акт може слугувати основою для реєстрації у відповідних органах об'єкта, як колективної або приватної власності юридичних і фізичних осіб, а також у державних органах статистики.

Також у висновку № 11 експертного будівельного-технічного дослідження про визнання об'єкту нерухомим та визначення капітального об'єкту від 21.06.2016 року зазначено, що об'єкт, який розташований по АДРЕСА_1 є будівлею ІV групи капітальності та не є тимчасовою спорудою.

За таких обставин, враховуючи рішення суду, яке набрало законної сили та яким визнано за ОСОБА_1 право власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., який складається з восьми квіткових павільйонів та вісімнадцяти торгівельних лотів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було законодавчо визначених підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказаний об'єкт за третьою особою ОСОБА_1 за поданою нею заявою, а оскаржене рішення про реєстрацію права власності на такий об'єкт відповідає вимогам п.п. 36, 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), внаслідок чого відсутні підстави для скасування оскарженого рішення про реєстрацію права власності.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників апелянтів, представника третьої особи ФОП ОСОБА_1, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги можуть бути задоволені частково.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору в цій справі є:

- правомірність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича від 19.08.2015 р. індексний номер: 23784630 про державну реєстрацію права власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1);

- правомірність дій дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича про відкриття розділу у Державному реєстрі речових правна нерухоме майно та реєстраційної справи на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи (т. 1 а.с. 139-236), та не заперечується сторонами у справі, підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1), є подання ОСОБА_1 відповідної заяви та доданих до неї:

- рішення Южненського міського суду Одеської області по справі № 2-25/2011 від 26.09.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, та яке набрало законної сили 20 січня 2014 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.11.2014 року, відповідно до якого, в процесі поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 визнано право власності на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., що складається з восьми квіткових павільйонів, вісімнадцяти торгівельних лотів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- Акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., що складається з восьми квіткових павільйонів, вісімнадцяти торгівельних лотів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- розпорядження виконавчого комітету Южненської міської ради від 14.12.2000 року № 02-02-541р

-архітектурно-технічного паспорту об'єкта архітектури на торгівельний майдан по реалізації квіткової продукції, загальною площею 53,6 кв.м., що складається з восьми квіткових павільйонів, вісімнадцяти торгівельних лотів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

- Рішень Южненської міської ради від 31.03.2005 року № 833-IV про затвердження проекту відведення земельної ділянки, від 07.05.2010 року № 1376-V про продовження терміну оренди земельної ділянки, договору оренди земельної ділянки від 05.06.2005 р., , договору оренди земельної ділянки від 20.01.2000 року, які зареєстровані у встановленому законом порядку

- висновку № 11 від 21.06.2015 р. експертно-будівельного дослідження про визнання об'єкту нерухомим та визначення капітальності об'єкту, відповідно до якого досліджений об'єкт є будівлею ІV групи капітальності та не є тимчасовою спорудою;

- технічного висновку 2000 року на торгівельний майдан, що розташований за адресою м. Южне, проспект Леніна, будинок 19.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у державного реєстратора законодавчо визначених підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації речового права, виключний перелік яких встановлений ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (в редакції чинній на час прийняття оскарженого рішення про державну реєстрацію).

При цьому ні адміністративний позов, ні апеляційній скарги не містять відомостей щодо наявності на час прийняття оскарженого рішення підстав визначених ч. 1 ст, 24 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) які існували та на підставі яких державний реєстратор повинен був відмовити у здійснені державної реєстрації речового права.

Натомість доводи апеляційних скарг, якими апелянти заперечують віднесення квіткового павільйону до будівель та споруд з посиланням, окрім іншого, і на ухвалу Южненського міського суду Одеської області від 10.03.2015 року по справі № 2-25/11 (т. 2 а.с. 11) про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення, апеляційний суд відхиляє, оскільки квітковий павільйон віднесений до будівель та споруд за кодом 2112.5 державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2001 року № 507

Доводи щодо самовільного будівництва та самовільного зайняття земельної ділянки спростовані матеріалами справи, на що звертав увагу і суд першої інстанції. Також апеляційний суд зазначає, що обставини перебування земельної ділянки в оренді та будівництва квіткового павільйону досліджені судом при ухваленні рішення про поділ майна подружжя, на підставі якого за ОСОБА_1 визнано право власності.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій державного реєстратора та законність оскарженого рішення про державну реєстрації прав.

Проте апеляційний суд зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із фактичним виконанням судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, на підставі якого виникло право власності, а в основу доводів позову та апеляційних скарг покладені доводи які не пов'язані з діями та рішенням державного реєстратора прав та які стосуються правомірності використання земельної ділянки, правомірності будівництва та правомірності набуття права власності, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з правовідносин які стосуються цивільного права і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 січня 2017 року по справі № 21-1559а16, в якій Верховний Суд України зазначив, що оскільки оскарженим реєстраційним діям передує спір між особами, які беруть участь у справі, про цивільне право, зокрема, про право на конкретну земельну ділянку, збудований об'єкт нерухомості на цій земельній ділянці, яка для цього не відведена, то справа має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, апеляційні скарги мають бути задоволені частково, оскаржена постанова та постановлена ухвала про закриття провадження по справі.

У зв'язку із скасуванням оскарженої постанови не з підстав зазначених в апеляційних скаргах, понесені, особами, які беруть участь у справі (позивачем та апелянтами) судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 11, 17, 69-72, 94, 98, п. 1 ч. 1 ст. 157, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, ст. ст. 206, 211, 212, 244-2, п. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Южненської міської ради Одеської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суд від 07 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом Южненської міської ради Одеської області до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Рогачка Павла Олександровича, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права та про відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна - скасувати, провадження по справі закрити.

Роз'яснити позивачеві про можливість звернення з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 06.03.2017 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець