Справа № 379/1507/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/1507/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання незаконними рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, у якому просив: визнати неправомірним дії та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області від 22 вересня 2016 року №13/90 в частині відмови йому у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 у період з 01.01.1992 по 20.02.1995 на посаді помічника машиніста тепловоза, машиніста локомотиву цеху залізничного-дорожнього транспорту на Шполянському цукровому заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції Черкасицукропрому (Шполянський цукровий завод асоціації виробників цукру, ВАТ Шполянський цукровий завод); визнати неправомірним дії та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київській області від 25 листопада 2016 року №47/Б-01 в частині відмови йому у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 у період з 01.01.1992 по 20.02.1995 на посаді помічника машиніста тепловоза, машиніста локомотиву цеху залізничного-дорожнього транспорту на Шполянському цукровому заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції Черкасицукропрому (Шполянський цукровий завод асоціації виробників цукру, ВАТ Шполянський цукровий завод) та відмови в призначені пенсії з дати первинного звернення 11.03.2016. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області з 11.03.2016 призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, здійснивши відповідні нарахування. Стягнути з управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі на його користь сплачений ним судовий збір.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірним дії та скасовано рішення Комісії №13/90 при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області від 22 вересня 2016 року в частині відмови ОСОБА_2 у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 на посаді помічника машиніста тепловоза, машиніста локомотиву цеху залізничного-дорожнього транспорту на Шполянському цукровому заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції Черкасицукропрому (Шполянський цукровий завод асоціації виробників цукру, ВАТ Шполянський цукровий завод). Визнано неправомірним дії та скасовано рішення №47/Б-01 управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київській області від 25 листопада 2016 року в частині відмови ОСОБА_2 у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 на посаді помічника машиніста тепловоза, машиніста локомотиву цеху залізничного-дорожнього транспорту на Шполянському цукровому заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції Черкасицукропрому (Шполянський цукровий завод асоціації виробників цукру, ВАТ Шполянський цукровий завод) та відмови в призначені пенсії з дати первинного звернення 11.03.2016 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області з 18.11.2016 призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, здійснивши відповідні нарахування. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі просять зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача. Апелянти посилаються на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подано письмові заперечення на апеляційні скарги відповідачів, у яких він просив залишити скарги без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненні 56-річного віку звернувся до пенсійного органу із заявою від 11 березня 2016 року, у якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (далі за текстом - Комісія) від 22.09.2016 № 13/90 було підтверджено стаж роботи ОСОБА_2 в шкідливих та важких умовах праці за Списком № 2 з 16.02.1983 по 31.12.1991, що становить 8 років 10 місяців 16 днів.

18.11.2016 позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області з додаванням всіх копій документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 25.11.2016 №47/Б-01 управління, спираючись на рішення Комісії від 22.09.2016 № 13/90, повідомило позивача про відсутність правових підстав для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на те, що його пільгового стажу, який становить 8 років 10 місяців 16 днів, не достатньо для призначення такої пенсії.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що наданими позивачем доказами підтверджується наявність всіх необхідних умов для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційних скарг та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ч. 4 ст. 13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. 6 Постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 року N 1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

Місцевим судом, з огляду на наявні у справі матеріали, правильно встановлено, що ОСОБА_2 працював на Шполянському цукровому заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої Соціалістичної революції Черкасицукрпрому (Шполянський цукровий завод асоціації виробників цукру, ВАТ Шполянський цукровий завод):

з 16.02.1983 по 20.02.1995 - помічником машиніста тепловоза дорожнього транспортного цеху;

з 27.12.1988 по 20.02.1995 - машиністом локомотиву цеху залізничного дорожнього транспорту.

Спір виник у зв'язку із тим, що відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача період його роботи машиністом локомотиву цеху залізничного дорожнього транспорту з 01.01.1992 по 20.02.1995 посилаючись на те, що Списками, чинними у цей період, зазначена посада не віднесена до пільгових. Будь-яких інших доводів (відсутність чи недостатність наданих позивачем первинних документів, не проведення атестації на підприємстві тощо) відповідачі не наводять.

Позивач, у свою чергу, наполягає на необґрунтованості таких доводів, вказує, що названа посада передбачена підрозділом І Розділу ХХХ Списку № 2, який затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Вказує, що будь-яких змін до цього Списку не вносилося, посади з нього не включалися, а тому останній підлягає застосуванню до спірних відносин, в тому числі, стосовно періоду роботи позивача машиністом з 01.01.1992 по 20.02.1995.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із такого нормативного регулювання.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі за текстом - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Позивач звернувся до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України із заявою від 27.07.2016 про підтвердження стажу роботи за період 16.02.1983 по 20.02.1995.

Так пунктом 1 Розділу ХХХ «Транспорт» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, до посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, віднесені посади машиністів, їх помічників і старших машиністів: паровозів, тепловозів, електровозів, дизельпоїздів, моторвагонних (електро) секцій мотовозів.

Проте, чинними на час роботи позивача після 01.01.1992 Списками, затвердженими відповідно постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, посада, яку обіймав позивач, вже не віднесена до таких, робота на якій дає право на пільгову пенсію.

При цьому постановою Кабінету міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» посади машиністів і помічників машиністів паровозів віднесені до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Враховуючи те, що чинними на час роботи позивача з 01.01.1992 Списками посаду машиніста локомотиву цеху залізничного дорожнього транспорту не віднесено до посад, робота на якій дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів не вбачає правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 22.09.2016 №13/90 в частині відмови позивачу у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 у період з 01.01.1992 по 20.02.1995, а також рішення управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київській області від 25 листопада 2016 року №47/Б-01 в частині відмови йому у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 у період з 01.01.1992 по 20.02.1995.

Водночас, пільговий стаж роботи позивача у період з 16.02.1983 по 31.12.1991 не є спірним і визнається сторонами у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідачів відносно того, що загальний пільговий стаж роботи позивача становить 8 років 10 місяців 16 днів, який є недостатнім для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах по досягненні ним 56 років.

При цьому апеляційний суд враховує посилання відповідачів на те, що наявний у позивача пільговий стаж дає йому право на призначення відповідної пенсії по досягненні 57 років. Наразі ж вимоги позивача є передчасними.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідачі у межах спірних відносин діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не вбачає правових підстав для визнання їхніх дій та рішень протиправними, а також для зобов'язання призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах з 11.03.2016.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання незаконними рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 17.03.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.