Справа № 44339/09/2070
Суддя: Волкова Л.М.
Дата ухвалення: 2010-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 вересня 2010 р. № 2-а- 44339/09/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волкова Л.М., при секретарі судового засідання Добровольська М.С.

за участю:
представника позивача ОСОБА_1, діє за дорученням №
представника відповідача ОСОБА_2С, діє за дорученням №9445/10/10-13 від 13.07.10
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Комунального підприємства "Ритуал" Харківської міської ради
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Харкова
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив суд скасувати повністю податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.07.09 (№ /1 від 11.08.09, № /2 від 21.09.09) та № /0 від 11.08.09 (№ /1 від 08.09.09).

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків акту перевірки, а тим самим і податкових повідомлень-рішень приписам Законів України „Про оподаткування прибутку підприємств", «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Представник відповідача з заявленими позовними вимогами не погодився, у своїх запереченнях на адміністративний позов, а також у поясненнях, що надавались під час судового розгляду справи посилався на відповідність прийнятих рішень вимогам діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Харкова було проведено планову виїзну перевірку КП «Ритуал» Харківської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.07 по 31.12.08, за результатами якої складено акт № 1048/23-304/03354394 від 25.06.09 (а.с. 15-50, т. 1)

Відповідно до вказано акту перевіркою встановлено, крім іншого, порушення пп. 4.1.6 п.4.6 ст. 4, п.5.1, пп.5.2.1, п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2008 рік в сумі 112,0 грн., за 4-ий квартал 2007 року - у сумі 2447,00 грн., за 1-ий квартал 2008 року у сумі 41286,00 грн., за 2-ий квартал 2008 року - у сумі 21164,00 грн., за 3-ий квартал 2008 року у сумі 1632,00 грн., за 4-ий квартал 2008 року у сумі 10765,00 грн. (а.с. 49-50, т. 1)

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 13.07.09, відповідно до якого позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку на прибуток в сумі 113771,0 грн., з яких за основним платежем 77406,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 36365,0 грн. (а.с. 51, т. 1)

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів (а.с. 53-142, т. 1), позивач оскаржив вказане податкове повідомлення рішення в адміністративному порядку, шляхом подання адміністративної скарги до ДПІ у Жовтневому районі міста Харкова. Скарга позивача ДПІ в Жовтневому районі м. Харкова була залишена без задоволення у звязку з чим ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення рішення від 11.08.2009р. № /1 (а.с. 68, т. 1) з ідентичним первинному розміром донарахованих податкових зобовязань. Крім того, відповідачем під час розгляду скарги було встановлено порушення донарахування штрафних (фінансових) санкцій з податку на прибуток, у звязку з чим відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.08.09, яким позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку на прибуток в розмірі 2338,0 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. (а.с. 70, т. 1) Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до ДПА у Харківській області. Скарги позивача ДПА у Харківській області були залишені без задоволення у звязку з чим ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова були винесені податкові повідомлення рішення від 21.09.2009р. № /2 та № /1 від 08.09.09 з ідентичним первинному розміром донарахованих податкових зобовязань.

З дослідженого в судовому засіданні акту перевірки № 1048/23-304/03354394 від 25.06.09 та рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова за результатами розгляду скарги від 07.07.09 судом встановлено, що під час проведення перевірки відповідачем були встановлені наступні порушення. За результатами перевірки позивача було встановлено заниження валового доходу на загальну суму 446,47 грн. за рахунок не віднесення до їх складу суми безповоротної фінансової допомоги матеріальних цінностей, що надавались працівниками Позивача для виробничої діяльності підприємства. Позивачем до складу валових витрат віднесено витрати у сумі 249801,00 грн. По придбанню матеріалів та товарів від ПНВП «Желдоравтоматика» та на підставі податкових накладних, що внесені в реєстр отриманих накладних та які видані ПНВП «Желдоравтоматика» та відображено у складі податкового кредиту за березень у розмірі 1037,48 грн. та квітень 2008 року суму ПДВ у розмірі 1028,20 грн., яке згідно 5 додатку «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту» до декларації по ПДВ за березень квітень 2008 року не визначало суми податкового зобовязання по операціям з позивачем. ПНВП «Желдоравтоматика» знаходиться на обліку ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова та враховуючи інформацію АІС «Система автоматизованого співставлення податкового кредиту та зобовязань у розрізі контрагентів» ПНВП «Желдоравтоматика» відсутнє за юридичною адресою, податкові декларацію з податку на прибуток за І II кв. 2008 рік до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова не надавало, відповідач прийшов до висновку про нікчемність вказаної угоди. Крім того, відповідач в акті перевірки зазначив про нікчемність й угоди, укладеної позивачем з ПП «Каф-Буд», у звязку з відсутністю у останнього трудових ресурсів та необхідних основних фондів. Також, як встановлено Контрольно ревізійним управлінням Харківської області, під час проведення ревізії Позивача (акт від 04.06.2009 року № 123-10-181) підприємством неправомірно віднесено до складу валових витрат витрати по придбанню у КП «Харківкомуночиствод» послуг з водовідведення територій тоді як вказані території згідно з актом узгодження фактичного користування земельною ділянкою від 03.07.08 не належать Позивачу, як витрати, що не повязані з фінансово господарською діяльністю підприємства на загальну суму 1350,00 грн. Крім того в результаті невідповідності між фактично виконаними обсягом робіт та обсягами робіт вказаними в актах приймання-передачі, незастосування понижуючих коефіцієнтів при розрахунку загально виробничих витрат, завищення коефіцієнту, який враховує умови виробництва робіт до норм витрат праці робочих, не підтвердження використаних транспортних засобів та ін., що стало причиною безпідставного завищення обсягів робіт та як наслідок віднесення їх вартості до складу валових витрат як компенсації вартості товарів (робіт, послуг) на загальну суму 50177,00 грн. (а.с. 15-30, т. 1)

Так, в судовому засіданні встановлено, що для робіт по скошенню травостою та газонів на міських кладовищах КП «Ритуал» ХМР працівниками підприємства завідувачами міських кладовищ №№ 8.14 та 17 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було безкоштовно надано мастило «Вамп Супер» 15W40, без якого не можливо здійснювати роботи ні газонокосаркою, ні кущорізом, у 2008 році 446,47 грн. Вказана сума не була відображена позивачем у складі інших доходів підприємства позивача.

Згідно з п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий доход включає в себе у тому числі й у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді (пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність порушення позивачем пп. 4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

В судовому засіданні встановлено, що позивачем було укладено з ПНВП «Желдоравтоматика» договір купівлі-продажу від 03.01.06, предметом якого була ритуальна атрибутика, матеріали для виробництва ритуальної атрибутики. Відповідно до копій видаткових накладних позивачем придбавалися у ПНВП «Желдоравтоматика» похоронні набори, ручки до трун, стрічки шовкові, лапники соснові, покривала, закрутки до трун, бахрома, таблички до урн, тканина рушникова, шовк, велюр, бязь хустки носові, хустки головні, кружево, проволока, фарба для паперу та ін. Вартість вказаних товарів була в повному обсязі сплачена позивачем ПНВП «Желдоравтоматика», що підтверджується випискою з розрахункового рахунку позивача.

Позивачем надано до суду копії карток складського обліку матеріалів, що підтверджують фактичне оприбуткування придбаних у ПНВП «Желдоравтоматика» товарів.

Крім того, позивачем було надано до суду копії з журналів відпуску зі складу продукції, що підтверджує фактичне використання придбаних товарів у безпосередній господарський діяльності позивача.

Таким чином, суд вказує на помилковість висновку відповідача щодо відсутності у КП «Ритуал» ХМР обєктів, які підпадають під визначення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», за результатами правочину, укладеного з ПНВП «Желдоравтоматика».

Крім того, висновок відповідача щодо нікчемності угоди, укладеного позивачем з ПНВП «Желдоравтоматика», ґрунтується лише на не наданні ПНВП «Желдоравтоматика» до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова декларацій з податку на прибуток за 1 та 2 квартали 2008 року, про що зазначено в акті перевірки № 1048/23-304/03354394 від 25.06.09.

Відповідно до ч.2 ст. 228 Цивільного кодексу України нікчемним правочином є правочин, який порушує публічний порядок, а згідно з ч.1 цієї ж статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Отже, за своєю суттю нікчемним правочином в податкових правовідносинах є діяння платника податків, спрямоване на ухилення від сплати податків, зборів (обовязкових платежів), тобто свідоме діяння певної фізичної особи, що при укладанні правочину діяла від імені такого платника, яке має в собі ознаки кримінально переслідуваного.

Проте, доводів про прийняття компетентною особою рішення про порушення кримінальної справи за фактом здійснення господарської діяльності КП «Ритуал» ХМР або ПНВП «Желдоравтоматика» чи відносно їх посадових осіб відповідач під час судового розгляду не наводив. Окремо суд зауважує, що ухвалою суду про відкриття провадження в справі відповідач був зобовязаний подати до суду докази на підтвердження своїх заперечень, наприклад, постанови про порушення кримінальної справи, але про наявність таких даних перед судом не зазначив, відповідних доказів не надав, хоча в разі їх наявності повинен був це зробити в силу вимог ч.4. ст. 71 КАС України. Тому при вирішенні справи суд виходить з відсутності такого рішення.

Суд відзначає, що сам лише факт неподання контрагентом за договором податкової звітності не має своїм наслідком нікчемності укладених цим субєктом господарювання правочинів і не може слугувати розумно достатнім доказом наявності у такого субєкта господарювання мети на порушення інтересів держави у сфері оподаткування. А доказів обізнаності позивача та ПНВП «Желдоравтоматика» з обставинами здійснення господарської діяльності один одного, наявності між ними налагоджених стабільних господарських звязків, відомостей про їх роботу в одному сегменті ринку відповідачем до суду не надано.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем було укладено з ПП «Каф-Буд» договір підряду від 01.10.07, відповідно до якого останній повинен був виконати за дорученням позивача роботи з ремонту вїзду (асфальтобетонне покриття) до цеху по виробництву ритуальної атрибутики за адресою вул. Дмитрівська, 21, м. Харків. Обсяг робіт за вказаним договором визначався на підставі кошторису, який є невідємною частиною договору (п. 1.2), вартість робіт встановлювалася в розмірі 7852,80 грн. До суду позивачем було надано копію вказаного кошторису, якій складно за формою, встановлено ДБН, та в якому визначено перелік та зміст виконуваних за вказаним вище договором підряду робіт. За результатами виконаних робіт сторонами було підписано акт виконаних робіт, який долучено до матеріалів справи. Вартість робіт була в повному обсязі перерахована позивачем ПП «Каф-Буд», що підтверджувалося в судовому засіданні позивачем та не заперечувалося представником відповідача, а також знайшло свою відображення в акті перевірки.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті (пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 вказаного Закону).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що усі витрати позивача з придбання робіт по ремонту вїзду (асфальтобетонне покриття) до цеху по виробництву ритуальної атрибутики були обєктивно необхідні позивачу для забезпечення власної господарської діяльності, та підтверджені належним чином складеними первинними документами.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Статтею 11 названого Закону встановлено правила ведення податкового обліку, відповідно до п. 11.2 якої датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше - або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робот (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено у судовому засіданні, зазначено вище, позивачем до складу валових витрат були включені витрати на підставі договору, акту виконаних робот та платіжних документів, які є первинними документами та мають всі необхідні обов'язкові реквізити, фіксують факти здійснення господарських операцій позивача та його контрагентів, а їх зміст відповідає приписам статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, що підтверджується матеріалами справи.

Тому, доводи відповідача, що первинні документи позивача оформлені не у відповідності з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є необґрунтованими.

Також відповідач не надав доказів того, що вказані первинні документи містять недостовірні відомості або визнані недійсними.

Судом зясовано, що висновок відповідача про нікчемність зазначеного вище договору підряду ґрунтується виключно на листі ДПА у Харківській області від 09.12.08.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору підряду від 01.10.07 взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, фактичне виконання зазначеного вище договору підряду, укладеного між позивачем та ПП «Каф-Буд», було підтверджено в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Ритуал» ХМР № 123-10-181 від 04.06.09, проведеної Контрольно-ревізійним відділом в м. Харкові за період з 01.12.06 по 01.03.09.

Як вбачається із договору підряду від 01.10.07, укладених між позивачем та ПП «Каф-Буд», вказаний договір є двосторонніми.

Ухилення однією із сторін двохстороннього договору від сплати податків за цим договором жодним чином не свідчить про порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (активні дії), оскільки обєктивна сторона несплати до бюджету відповідного податку міститься не в діях, а в бездіяльності, з чого випливає, що висновок відповідача про наявність ознак нікчемності правочину в укладеному між позивачем та ПП «Каф-Буд» договорі, в розумінні п. 1 ст. 228 ЦК України - зроблений відповідачем із невірним тлумаченням змісту вказаної норми матеріального права.

Суд зазначає, що підставою недійсності правочину, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, висновок відповідача про наявність ознак нікчемності правочину в укладеному між позивачем та ПП «Каф-Буд» договорі підряду, в розумінні ч. 1 ст. 215 ЦК України - зроблений відповідачем на підставі невірного тлумачення відповідачем змісту вказаної норми матеріального права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поза увагою відповідача залишився той факт, що як ПП «Каф-Буд», так і позивач виконували умови вищевказаного договору підряду, чим і підтвердили факт його укладення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в акті перевірки необґрунтовано зроблено висновок про завищення позивачем валових витрат за операцією, що проведена на підставі правочину, укладеного з ПП «Каф-Буд».

В судовому засіданні було досліджено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Ритуал» ХМР № 123-10-181 від 04.06.09, проведеної Контрольно-ревізійним відділом в м. Харкові за період з 01.12.06 по 01.03.09.

Відповідно до вказаного акту встановлено, що під час проведення ревізії КРВ в м. Харкові було виявлено зайве витрачання позивачем кошті підприємства на оплату відшкодування ДКП „ХКОВ» прийому стічних вод на суму 1994,97 грн. у звязку з із оплатою позивачем послуг за прийом стічних вод площі земельної ділянки по вул. Пушкінській, 104-б в м. Харкові, яка надана у постійне користування Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого, відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 03.07.08. За висновками ревізії КРВ в м. Харкові в наслідок зазначеного порушення позивачем було завищено собівартість реалізованої продукції за 2008 рік на 1350,0 грн., за 1 кв. 2009 року на 640,0 грн.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що позивачем заперечення на вказане вище у акті ревізії порушення до КРУ не направлялося.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження правомірності здійснених витрат на оплату послуг за прийом стічних вод на земельній ділянці по вул. Пушкінській, 104-б в м. Харкові в сумі 1350,0 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність встановленого відповідачем порушення позивачем пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо віднесення до складу валових витрат 1350,00 грн. по придбанню у КП «Харківкомуночиствод» послуг з водовідведення територій.

Також з дослідженого в судовому засіданні Акту ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Ритуал» ХМР № 123-10-181 від 04.06.09, проведеної Контрольно-ревізійним відділом в м. Харкові за період з 01.12.06 по 01.03.09, встановлено, що під час ревізії було виявлено завищення вартості виконаних підрядних робіт контрагентами позивача внаслідок неправильного застосування останніми Державних будівельних норм та коефіцієнтів. Так, внаслідок вказаних вище неправомірних дій контрагентів позивача за договорами підрядів позивачу було завдано наступні збитки: ПП «Каф-Буд» - 3260,6 грн., ПП «Манаранга» - 5567,0 грн., ТОВ «Рем-Буд-Схід» - 1453,0 грн., ВТЦ «Будсервіс» ТОВ - 1937,0 грн.

В акті перевірки № 1048/23-304/03354394 від 25.06.09 з огляду на вказані вище порушення, встановлені ревізією КРВ в м. Харкові, відповідачем зроблено висновок про безпідставне віднесення позивачем обсягів робіт до валових витрат в розмірі 50177,0 грн., що призвело до порушення, на думку відповідача п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Суд зазначає, що з аналізу Акту ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Ритуал» ХМР № 123-10-181 від 04.06.09 вбачається, що встановлені ревізією завищення вартості виконаних підрядних робіт лише частково стосувалися завищення обсягів виконаних робіт, більшою мірою вказані порушення мали місце внаслідок неправильного застосування контрагентами позивача при складанні актів виконаних робіт та формуванні ціни Державних будівельних норм та коефіцієнтів. Крім того, зазначена відповідачем в акті перевірки сума завищення валових витрат не відповідає сумам, встановленим в ревізією КРВ в м. Харкові. Також, в акті перевірки відповідачем взагалі не конкретизовано в наслідок яких невиконаних робіт та на підставі яких угод було завищено валові витрати позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем в Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 року № 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 925/11205, зокрема п.1.6, 1.7, не зазначено всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового законодавства, відсутні посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Крім зазначеного вище судом у справі було призначено судову економічну експертизу, за висновками якої встановлено наступне, що при складанні «Декларацій з податку на прибуток підприємства» до складу валових витрат по рядку 04.1 позивачем у 1-3 кварталах 2008 року не включено до складу валових витрат, повязаних придбанням товарів (робіт, послуг) 303228,0 грн., а в 4 кварталі зайво віднесено до складу витрат 180228 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем при проведенні перевірки не було враховано помилкове заниження позивачем в деклараціях з податку на прибуток валових витрат, які підтверджені належними первинними документами, що були надані на перевірку.

Суд приходить до висновку про порушення відповідачем під час проведення перевірки вимоги пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до якого контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, заявлених у податкових деклараціях.

Таким чином, всупереч чинному законодавству України при проведенні перевірки до розрахунку податкових зобовязань позивачем відповідачем не враховано помилкове заниження КП «Ритуал» ХМР валових витрат в деклараціях з податку на прибуток.

У звязку з неврахуванням відповідачем під час проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень заниження позивачем валових витрат, суд зазначає, що відповідачем зроблено неправильний висновок про заниження позивачем податку на прибуток за півріччя 2008 року, за 3 квартали 2008 року та за 2008 рік саме на суму 77406,0 грн.

Таким чином, враховуючи встановлене в судовому засіданні часткове завищення позивачем валових витрат та, разом з тим, не врахування відповідачем під час проведення перевірки заниження позивачем валових витрат, суд приходить до висновку про помилкове визначення відповідачем бази оподаткування і як наслідок неправильне донарахування податку на прибуток підприємств.

В даному випадку, суд констатуючи помилкове нарахування податку на прибуток підприємств через порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» стосовно формування валових витрат як позивачем, так і податковим органом, не маже скасувати рішення податкового органу в якійсь сумі, остільки ДПІ не встановила належним чином базу оподаткування.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

У звязку з означеним, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 13.07.09 (№ /1 від 11.08.09, № /2 від 21.09.09) в повному обсязі.

Стосовно правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.08.09 (№ /1 від 08.09.09), яким позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку прибуток в розмірі 2338,0 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Тобто, вказана норма закону передбачає обмеження для визначення суми штрафних санкцій, зокрема встановлює максимальний (50 %) та мінімальний (10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) розмір штрафу, який може бути накладено на платника податків при донарахуванні сукупної суми податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001 року № 110 затверджено Інструкцію про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами ДПС. Пунктом 6.1.3 даної Інструкції врегульовано механізм обрахування штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Абзац десятий підпункту 6.1.3 пункту 6 даної Інструкції вказує, що до сплати визначаються суми штрафних санкцій, що не перевищують максимальний розмір, визначений цим пунктом, тобто 50%.

Оскільки в податковому повідомленні-рішенні № /0 від 13.07.09 (№ /1 від 11.08.09, № /2 від 21.09.09) визначена сума донарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 77406,0 грн., тому збільшення штрафних (фінансових) санкцій на 2338,0 грн., тобто застосування до позивача штрафних санкцій в максимальному розмірі з посиланням на методологічну помилку є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.08.09 (№ /1 від 08.09.09), яким позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку на прибуток в розмірі 2338,0 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.1, 4, 5, 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст. 4, 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 11, 12, 50, 51, 71, 94, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Комунального підприємства «Ритуал» Харківської

міської ради до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати повністю податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.07.09

(№ /1 від 11.08.09, № /2 від 21.09.09) та № /0 від 11.08.09 (№ /1 від 08.09.09).

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства

«Ритуал» Харківської міської ради (ідентифікаційний код 03354394, місцезнаходження: вул. Червоножовтнева, 3, м. Харків, 61052) витрати по сплаті державного мита в сумі 3.40 (три грн. 40 коп.) грн.

4. Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 08 вересня 2010 року.

Суддя Волкова Л.М.