Справа № 555/2646/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Собчук А.Ю.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" березня 2017 р. Справа № 555/2646/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від "08" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області щодо припинення нарахування та виплати йому з 01.06.2015 пенсії по інвалідності III групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності III групи загального захворювання з 01.06.2015.

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 08.02.2017 визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області щодо припинення з 01 червня 2015 року нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_3 призначеної пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, починаючи з 26 червня 2016 року.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оскільки згідно даних пенсійної справи позивач перебував на посаді головного спеціаліста державного геодезичного нагляду Управління Держгеокадастру у Березнівському районі Рівненської області (у порядку та на умовах Закону України "Про державну службу"), тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2016, виплата пенсії врегульовується абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто пенсія тимчасово не виплачується.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області та з 28 серпня 2007 року отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.

Вказана пенсія призначена позивачу під час роботи на посаді головного спеціаліста державного геодезичного нагляду Управління Держгеокадастру у Березнівському районі Рівненської області, на вказаній посаді позивач працював до 25 січня 2017 року.

З 01 квітня 2015 року відповідач припинив нарахування та виплату позивачу вказаної пенсії.

Як зазначає відповідач, призупинення виплати пенсії позивачу здійснено на підставі Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIІІ.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, а тому виплата пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, призначеної ОСОБА_3, підлягає відновленню з 26 червня 2016 року, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так, 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії / щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України "Про державну службу", втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії по інвалідності III групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Така ж позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №333/6710/15-а від 24 травня 2016 року.

Однак, враховуючи строки позовної давності, позовні вимоги в частині відновлення та виплати пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за 2015 рік підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 27 грудня 2016 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсія позивача є періодичною виплатою, яка отримується кожного місяця, а тому про порушення своїх прав щодо недоплати, позивач повинен був дізнатись кожного місяця під час її отримання.

До того ж, судом встановлено, що ОСОБА_3 не звертався до суду із клопотанням про поновлення строку звернення до суду з позовом щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за 2015 рік.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом про виплату пенсії з 01.06.2015.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відновлення виплати пенсії, починаючи з 01.06.2015 по 31.12.2015 підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

Що ж до відновлення виплати пенсії, починаючи з 01.01.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року № 911, який набрав чинності з 01.01.2016 року, ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 по 31.12.2016 тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно до змін до ст.47 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України "Про державну службу".

Вказані норми Закону на час виникнення спірних правовідносин були діючими, рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягали обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Крім того, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оскільки, позивач працює на посаді та умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", а отже дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на нього в повному обсязі.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області задовольнити.

Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від "08" лютого 2017 р. скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 залишити без розгляду.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області вул. Андріївська, 48-а,м. Березне,Рівненська область,34600

- ,