Справа № 804/4821/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 р. Справа № 804/4821/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з вимогами, з урахуванням заяви про уточнення вимог:
- визнати недійсними рішення /відмови/ Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладені в листах від 24.06.2016р., від 17.06.2016р., від 06.07.2016р., від 14.07.2016р., від 04.08.2016р.;
- зобовязати відповідача належним чином розглянути скарги від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. та надати на них вмотивовану відповідь, відповідно до вимог законодавства;
- зобовязати Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України порушити справу проти ПАТ «Дніпрогаз» у звязку з відсутністю поновлення після рішення адмінколегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.05.2016р. газопостачання частини будинку №39/41 по вул..Жуковського м.Дніпропетровська;
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ПАТ «Дніпрогаз» 18.01.2016 року без попередження на наявності причин відключення будинку від газу, відключили газопостачання в частині квартир, в тому числі у квартирі позивача. Позивач неодноразово направляв відповідачу скарги від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р. та від 22.07.2016р., в яких просив вжити заходів щодо відновлення газопостачання; накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» у звязку з відсутністю поновлення газопостачання частини будинку №39/41 по вул..Жуковського м.Дніпропетровська; повернення коштів; притягнення відповідальних осіб до відповідальності. Проте вказані скарги не були належним чином розглянуті та не було надано вмотивованої відповіді, з огляду на зазначене просить визнати рішення відповідача недійсними. Крім того, позивач зазначає, що такими діями йому було завдано моральну шкоду, що призвело до тяжких душевних страждань.
Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. В поданому клопотанні від 06.03.2017р. просив про проведення судового засідання 09.03.2017р. без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні. Надано письмові заперечення, в яких відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідач не має права зобовязувати ПАТ «Дніпрогаз» вчиняти дії, які суперечать вимогам нормативно-правових актів, тому скарга позивача від 06.06.2016р. не була задоволена. Вказав, що ПАТ «Дніпрогаз» не отримавши доступ до всіх квартир, розташованих на одному з позивачем стояку, не змогли налагодити газопостачання частини будинку №39/41 по вул..Жуковського.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що сторонами подана заява про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення від 24.05.2016 року №12/01-14/16-16, розглянувши матеріали за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій чи бездіяльності субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, вирішила (а.с.12-15):
- визнати Публічне акціонерне товариство Дніпрогаз (і.к. 20262860) субєкт господарювання, який протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року займав монополі (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу в територіальних межах міста Дніпропетровська та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка. Перше травня, Степепове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське та радгоспу Дзержинець) Дніпропетровської області оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;
- визнати бездіяльність Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз (20262860) щодо не відновлення, без обєктивних причин, газопостачання побутовим споживачам (зокрема які мешкають за адресами: [інформація з обмеженим доступом], м. Дніпропетровськ, вул. Жуковського, 39/41 м. Дніпропетровськ, після завершення аварійно- відновних робіт, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом другим етапі 50 та частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді бездіяльності субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу, що призвело ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;
- зобовязати Публічне акціонерне товариство Дніпрогаз (і.к. 20262860) припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вчинення, у десятиденний строк, дій, визначених Кодексом газорозподільних систем, спрямованих на відновлення газопостачання мешканцям будинку по вул. Жуковського, 39/41 м. Дніпропетровськ, про що надати відповідні документи.
Листом від 17.06.2016р. за №Р-1515/29/06-16 позивачу було надано відповідь, згідно якої у звязку з відсутністю доступу до квартири №22 та №26 вчинити дії, спрямовані на відновлення газопостачання мешканцям будинку №39/41 по вул..Жуковського м.Дніпропетровська, є неможливим. Щодо перерахунку сплати за послуги газопостачання вказано про необхідність укладання договору, надання інформації, що стосується опалювальної площі, кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, та видів споживання природного газу. Питання з приводу накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз», у звязку з відсутністю поновлення газопостачання частини будинку №39/41 по вул..Жуковського м.Дніпропетровська, та притягнення відповідальних осіб до відповідальності не розглянуто.
Листом від 06.07.2016р. за №Р-1665/29/06-16 вказані скарги були залишені без руху, з посиланням на надання відповідей на порушені у скарзі питання та необхідність надання документів, які підтверджують викладені в скаргах обставини, та відповіді на питання щодо звернення до ПАТ «Дніпрогаз» для узгодження часу надання доступу до приміщення для усунення технічних порушень.
Також ОСОБА_2 було подано до Дніпропетровського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України скаргу від 11.07.2016р. з вимогою вжити заходів щодо розгляду скарг від 06.06.2016р., від 17.06.2016р., від 21.06.2016р.; заведення справи проти ПАТ; поновлення газопостачання; притягнення відповідальних осіб до відповідальності.
Листом від 14.07.2016р. за №Р-1766/29/06-16 скарга від 11.07.2016р. була залишена без руху, з посиланням на необхідність підтвердження наявності договірних відносин між ОСОБА_2 та ПАТ «Дніпрогаз», як підтвердження порушених прав споживача.
Також листом від 04.08.2016р. за №Р-1947/29/06-16 скарга ОСОБА_2 від 11.07.2016р. була залишена без розгляду, у звязку з не наданням копії договору, укладеного ОСОБА_2 з газопостачальним/газорозподільним підприємством за адресою: АДРЕСА_1.
25.07.2016р. ОСОБА_2 було подано до Дніпропетровського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України скаргу від 22.07.2016р. з вимогою вжити заходів щодо розгляду скарги від 11.07.2016р..
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, обєднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, врегульований Законом України Про звернення громадян від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України Про звернення громадян).
Так, ст. 20 Закону України Про звернення громадян визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяці від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів.
З матеріалів справи вбачається, що подані ОСОБА_2 скарги від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р., зокрема, в частині вжиття заходів щодо відновлення газопостачання його квартири та порушення питання притягнення відповідальних осіб до відповідальності були залишені без задоволення.
Відповідно до ст. 5 Закону України Про звернення громадян у зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про звернення громадян звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що вимоги визначенні статтею 5 Закону України Про звернення громадян позивачем було дотримано, а тому суд не вбачає підстав для не розгляду поданих ОСОБА_2 скарг, зокрема, із посиланням на те, що у скарзі відсутні додатки: копії договору, укладеного ОСОБА_2 з газопостачальним/газорозподільним підприємством за адресою: АДРЕСА_1.
У статті 8 Закону України Про звернення громадян міститься вичерпний перелік випадків коли звернення не розглядається, а саме звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.
Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
У відповідності до вимог статті частини 1 статті 19 Закону України Про звернення громадян на органи державної влади покладено обовязок в межах своїх повноважень:
об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Натомість відповідачем в порушення вимог зазначеної статті не було розглянуто питання вжиття заходів щодо відновлення газопостачання його квартири, а також порушене питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності було залишено без задоволення.
Разом з тим, суд вказує, що листи Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.06.2016р., від 17.06.2016р., від 06.07.2016р., від 14.07.2016р., від 04.08.2016р. не є рішенням субєкту владних повноважень, у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, інформація, викладена у вказаних листах, не породжує та не змінює права та обов'язкі позивача, тому такі вимоги не можуть бути предметом спору, отже не підлягають задоволенню.
Частиною 2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Аналізуючи обставини у справі, нормативні акти, що регулюють спірні правовідносини, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, оскільки відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині не надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. з питання вжиття заходів щодо відновлення газопостачання квартири ОСОБА_2 адресою: АДРЕСА_1., а також з питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача розглянути вказані звернення та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України Про звернення громадян.
Суд не знаходить обґрунтування для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь ОСОБА_2 з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 постанови Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. за № 4 моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у звязку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Згідно з абзацем 2 п. 5 постанови Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. за № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог .
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині не надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. з питань вжиття заходів щодо відновлення газопостачання квартири ОСОБА_2 адресою: АДРЕСА_1., та щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Зобовязати Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України розглянути звернення ОСОБА_2 від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України Про звернення громадян.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1