Справа № 481/235/17
Суддя: Уманська О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/235/17
Провадж.№ 2-а/481/9/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

за участю секретаря Кузьміної Н.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Нагорної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Новий Буг матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 16 жовтня 2014 року. На підставі Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» позивачу була призначена та виплачена допомога з 16.10.2014 року по 15.12.2014 року - 442 грн., та з 16.12.2014 року по 16.02.2015 року - 221 грн. На наступний період виплата допомоги була припинена на підставі п. 7 Постанови № 505, правомірність чого позивачем не оспорюється.

Наступного разу позивач звернулася за призначенням допомоги 11.08.2015 року у зв'язку зі змінами складу сім'ї, а саме народженням доньки (ІНФОРМАЦІЯ_1) та в призначенні допомоги на новий строк позивачу в усній формі було відмовлено в зв'язку з тим, що така виплата була припинена на підставі пункту 7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», а тому поновленню не підлягає. Крім того в видачі довідки про взяття на облік, а також в нарахуванні та виплаті зазначеної вище допомоги було відмовлено і дитині позивача. Крім того на підставі відсутності довідки з місця реєстрації позивачу було відмовлено в нарахуванні та виплаті соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

В грудні 2015 року позивачка повторно звернулася до відповідача з приводу отримання довідки на дитину як внутрішньо переміщеної особи (далі ВПО) та призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання на позивачку та на дитину, а також щодо оформлення допомоги малозабезпеченим сім'ям. З грудня 2015 року допомога малозабезпеченим сім'ям була призначена, проте щодо адресної допомоги від позивачки відмовилися навіть приймати відповідну заяву та допомога призначена не була. Дії по відмові в прийнятті заяви позивачка не оскаржувала.

16.06.2016 року позивачка знову звернулася до відповідача з тими ж питаннями, проте продовжено було лише виплату допомоги малозабезпеченим сім'ям. На позивачку щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була призначена, проте не виплачена. Письмової відмови не було. Нарахування адресної допомоги на дитину було здійснено в грудні за період з 08.06.2016 року по 07.12.2016 року та виплата проведена у січні 2017 року.

Стосовно виплат на дитину за минулий час та призначення адресної допомоги на покриття витрат на проживання на позивачку у зв'язку зі зміною статусу відповідач відмовляється вчиняти будь-які дії, тому позивач посилаючись на істотні зміни в своєму статусі просить:

зобов'язати УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день прийняття рішення суду у зв'язку зі зміною статусу;

зобов'язати УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 на дитину ОСОБА_4 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 07.06.2016 року;

зобов'язати УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу малозабезпеченим сім'ям з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015 року;

зобов'язати УСЗН Новобузької райдержадміністрації видати ОСОБА_1 довідку внутрішньо переміщеної особи на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що народилася у внутрішньо переміщеної особи;

стягнути з УСЗН Новобузької райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. А також звільнити від сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Також пояснила, що розмір моральної шкоди визначила в такому розмірі виходячи з того, що по 25 тисяч гривень на неї та на її доньку - це саме та сума, яка компенсує її моральні страждання які вона зазнала від протиправних дій (бездіяльності) відповідача, та зазначила, що державний орган який уповноважений захищати соціальні права людей своїми діями (бездіяльністю) навпаки їх порушував в той момент коли особа не маючи зв'язку з рідними та матеріальної підтримки з їх сторони найбільше потребувала захисту від держави. Відсутність матеріальної підтримки з боку держави підштовхувала позивачку на повернення до її попереднього місця проживання, яке вони покинули в зв'язку з проведенням на його території АТО та фактичним знищенням їхнього будинку. З іншого боку відсутність довідки на її дитину як таку, що народилася у ВПО унеможливлювало її повернення до зони проведення АТО.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги викладені в адміністративному позові підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Нагорна О.П в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зокрема зазначила, що відповідачем визнається вимога позивача в частині видачі довідки внутрішньо переміщеної особи на дитину ОСОБА_1 - ОСОБА_4 як на дитину, що народилася у внутрішньо переміщеної особи. Зазначена довідка не була видана раніше в зв'язку з тим, що ВПО - це нова категорія отримувачів допомоги, тому з усіх питань вони звертаються за роз'ясненнями до Департаменту. Зміни до законодавства стосовно видачі довідок та призначення адресної допомоги дітям, народжених у ВПО набрали законної сили 08.06.2016 року. В зв'язку з прийнятими змінами в законодавстві управлінню вчасно не було надано роз'яснення, тому допомога на дитину була призначена та виплачена пізніше, але за попередній період ( з моменту звернення особи з заявою).

В іншій частині позовних вимог просила відмовити, оскільки згідно письмових заперечень доданих до матеріалів справи позивачка з відповідними заявами про призначення їй та її дитині адресної допомоги передбаченої Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 15.06.2016 року не зверталася, так як і не зверталася за призначенням допомоги як малозабезпеченій сім'ї в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015 року. Крім того у призначенні щомісячної адресної допомоги передбаченої Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 позивачу згідно заяв від 16.06.2016 та 08.12.2016 року було відмовлено, оскільки відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» особам працездатного віку, які не працевлаштувалася, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Та згідно з п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Суд, вислухавши пояснення сторін, та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є внутрішньо переміщеною особою з Куйбишевського району м. Донецька Донецької області з 26.07.2014 року (а.с. 12, 16) та проживає по АДРЕСА_1.

Згідно з повідомленням УСЗН Новобузької РДА позивач з 16.10.2014 року перебуває на обліку у УСЗН Новобузької РДА та отримує щомісячну адресну допомогу. Таку допомогу позивачу було призначено як внутрішньо переміщеній особі яка працює на період з 16.10.2014 року по 15.04.2015 року у розмірі 442 грн.

13.01.2015 року позивачка була звільнена з займаної посади, про що повідомила УСЗН Новобузької РДА (а.с.8) та відповідно розмір допомоги їй було перераховано відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» вже як не працюючій особі та відповідно склав з 16.12.2014 року по 15.02.2015 року - 221,00 грн. а на наступний період в зв'язку з не працевлаштуванням особи виплата допомоги припинилася.

Зазначені факти сторонами не заперечуються та підтверджені відповідними письмовими документами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.08.2015 року (а.с. 9).

02.06.2015 року позивачка звернулася до УСЗН Новобузької РДА з заявою про призначення допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога призначена і виплачена в сумі 2263,74 грн.

11.08.2015 року позивачка звернулася до УСЗН Новобузької РДА з заявою про призначення допомоги при народженні дитини. Допомога призначена і виплачена з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 31.08.2015 року в розмірі 10320,00 грн. та з 01.09.2015 року по 31.08.2018 року в розмірі 860,00 грн. щомісяця. Заборгованості по виплаті не має.

Заяв про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг датованих в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 (народження дитини ОСОБА_4.) до 15.06.2016 року включно, надана для огляду суду справа заведена на внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1, не містить.

01.12.2015 року позивачка звернулася з заявою до УСЗН Новобузької РДА про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.40) та відповідна допомога їй була призначена з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року в сумі 834,94 грн. (повідомлення №2291), з 01.06.2016 по 30.11.2016 року в сумі 842,68 грн. (повідомлення №873), з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року в сумі 992,93 грн.( повідомлення №б/н) (а.с.18). Інших заяв про призначення зазначеного виду соціальної допомоги справа заведена на внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1 не містить.

16.06.2016 року позивач звернулася до УПСЗН Новобузької РДА з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особами для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе та на дитину вже з інших підстав - як мати, яка доглядає за дитиною до трьохрічного віку (а.с.43) та відповідачем було видано позивачеві повідомлення про призначення вказаної допомоги на ОСОБА_1 на період з 16.06.2016 року по 15.12.2016 року в розмірі 442,00 грн. (а.с.17), але зазначені кошти виплачені не були та вже 13.03.2017 року позивачка отримала вимогу про повернення повідомлення про призначення допомоги, як таке, що було помилково видане, оскільки вона позбавлена права на отримання зазначеного виду допомоги відповідно до п.7 Порядку надання зазначеної допомоги (а.с.44). Також зазначений вид допомоги було призначено на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.06.2016 року по 07.12.2016 року в розмірі 884,00 грн. (а.с.13), що також підтвердили в судовому засіданні сторони.

Повторно з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особами для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на себе та на дитину позивачка звернулася 08.12.2016 року (а.с.42) та відповідно до повідомлення від 06.01.2017 року допомога призначена на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.12.2016 по 07.06.2017 року у розмірі 884,00 грн. (а.с.19). На позивачку допомоги призначено не було.

Відповідно до ст.ст. 1,2 ЗУ «Про захист прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Як вбачається з Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року за № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Згідно з п. 3 Порядку затвердженого Постановою КМУ № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Одними з ключових принципів адміністративного судочинства відповідно до ст. 7 КАС України є верховенство права та законність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач є тимчасово переміщеною особою з окупованої території, була зареєстрована в УСЗН Новобузької РДА з 16 жовтня 2014 року та отримувала адресну допомогу, на період з 16.10.2014 року по 15.12.2014 року у розмірі 442 грн., а з 16.12.2014 року по 15.02.2015 року - 221 грн. Виплата на наступний період була припинені у зв'язку з пунктом 7 Постанови КМУ № 505 від 1 жовтня 2014 року.

Після закінчення шестимісячного періоду, а саме 16.06.2016 року та 08.12.2016 року, відповідно до вимог Постанови № 505 КМ України позивач правомірно звернулася за призначенням адресної допомоги у зв'язку з народженням доньки ОСОБА_4, таким чином просила призначити їй виплати за новими обставинами, а саме як матері, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років. Таким чином, позивач звернулася за новим призначенням у зв'язку з новими обставинами, а не продовженням виплат.

Натомість відповідач відмовив позивачу у призначенні адресної допомоги на неї з тієї підстави що раніше, позивачу вона була припинена на підставі п. 7 Постанови КМУ № 505 від 1 жовтня 2014 року.

Така відмова є не обґрунтованою, оскільки в даному випадку мова йде про призначення адресної допомоги: по перше, після закінчення шестимісячного періоду після застосування п.7 Постанови КМ України; по-друге, призначення адресної допомоги з інших підстав, а саме особі, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років. Застосування пункту 7 Постанови КМ України № 505 до громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трьох річного віку є неможливим, про що свідчить зміст Постанови. Позивач на час звернення за призначенням виплат - 16.06.2016 року - не є такою, що підпадає під дію п. 7 вказаної вище Постанови, а тому вказана вимога на неї не розповсюджується.

Поняття наступного періоду у вказаній Постанові обмежується відрізком часу шість місяців. Таким чином, по закінченню «наступного періоду» - шести місяців - позивач має право знову звернутися за призначенням таких виплат і це аж ніяк не свідчить про припинення таких виплат назавжди.

Поряд з цим позивач просить призначити та виплатити зазначений вид допомоги на неї починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день прийняття рішення суду, та на дитину з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 07.08.2016 року, що не відповідає вимогам п.2,5 Постанови КМУ № 505 від 1 жовтня 2014 року, відповідно до якого грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку з дня звернення за її призначенням.

Так відповідно до п.5 Постанови КМУ № 505 від 1 жовтня 2014 року для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім'я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В матеріалах справи відсутні заяви позивача про призначення зазначеного виду допомоги за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 15.06.2016 року включно, як на самого позивача ОСОБА_1 так і на дитину ОСОБА_4

З огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт звернення з такими заявами (як і відмови у їх прийнятті посадовими особами відповідача), а представник відповідача заперечує факт їх існування та звернення позивача з вказаними заявами, позовна вимога про зобов'язання УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день прийняття рішення суду у зв'язку зі зміною статусу підлягає частковому задоволенню.

Зокрема задоволенню підлягають вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою КМУ від 1 січня 2014 року № 505 відповідно до заяв від 16.06.2016 року та від 08.12.2016 року.

Натомість в задоволенні позовної вимоги про зобов'язати УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 на дитину ОСОБА_4 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 07.06.2016 року з огляду на вище зазначене слід відмовити.

Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу малозабезпеченим сім'ям з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015 року суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст..1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно ст..3 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям затверджено Постановою КМУ від 24.02.2003 року №250, відповідно до п.3 якого призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

П. 4 зазначеного Порядку також визначено, що соціальна допомога може бути призначена і виплачена також за місцем фактичного проживання уповноваженого представника сім'ї за умови подання довідок про склад сім'ї і про неотримання такої допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Відповідно до п.6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно; довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Згідно п.8,9 порядку соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім'ї, які документи повинні бути подані додатково. Орган соціального захисту населення видає уповноваженому представнику сім'ї повідомлення про прийняття заяви та документів із зазначенням дати прийняття.

Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів. У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім'ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення.

Згідно п.13 порядку рішення органу соціального захисту населення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні може бути оскаржено до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

В матеріалах справи досліджених в судовому засіданні відсутні заяви позивача про призначення зазначеного виду допомоги за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015 року включно, так само як і відмови в її призначенні.

З огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт звернення з такими заявами (як і відмови у їх прийнятті посадовими особами відповідача), а представник відповідача заперечує факт їх існування та взагалі звернення позивача з вказаними заявами в зазначений період, позовна вимога про зобов'язання УСЗН Новобузької райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015 року задоволенню не підлягає.

Представником відповідача в судовому засіданні було визнано позовну вимогу позивача про зобов'язання УПСЗН Новобузької райдержадміністрації видати ОСОБА_1 довідку внутрішньо переміщеної особи на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що народилася у внутрішньо переміщеної особи.

Ч.2 ст.51 КАС України серед іншого визначено, що відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково.

Відповідно до ч.4 ст.51 КАС України суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст..4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Порядок оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою КМУ від 01.10.2014 року №509, відповідно до якого у день подання заяви про взяття на облік , крім випадків передбачених абзацом 2 пункту 4 цього порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу. Довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином судом встановлено, що дії представника відповідача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, а тому суд приймає визнання представником відповідача позову в зазначеній частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 тисяч гривень суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно - правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Поняття моральної шкоди у адміністративному судочинстві не розкривається.

Це поняття розкривається у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До випадків, які містяться у частині 2 статті 1167 Цивільного кодексу України, наведені позивачем у позові обставини не відносяться.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

За змістом частини 1 статті 70 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано суду жодних доказів щодо наявності безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та настанням негативних наслідків.

Отже, з доказів по справі не вбачається, що внаслідок дій відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду.

Крім того ключовим має бути саме встановлення протиправності та незаконності дій відповідача. В адміністративному позові позивачем вимогу про визнання протиправними дії (бездіяльності) відповідача не заявлено та відповідні висновки з даного питання не робилися, а суд відповідно до ч.2ст.11 КАС України розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6-9, 18, 41 ч. 1, 71, 72, 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від 16.06.2016 року та від 08.12.2016 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області видати ОСОБА_1 довідку внутрішньо переміщеної особи на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що народилася у внутрішньо переміщеної особи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві, Код , Банк отримувача ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, р/рахунок 0001, код класифікації 22030106 «Судовий збір») судовий збір в сумі 1280,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя :