Справа № 296/1318/16-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"20" березня 2017 р. Справа № 296/1318/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "08" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Адміністративної комісія при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м.Житомира про визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною і скасувати постанову №1 від 09.02.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 510 грн.

В обгрунтування позову ОСОБА_4 посилалася на те, що відомості, зазначені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки вона своєї провини у продажі алкоголю неповнолітньому не визнала, протокол був складений у її відсутність, з протоколом її не було ознайомлено, права та обов'язки не було роз'яснено, а розгляд питання про притягнення її до відповідальності відбувався з порушенням норм матеріального права та з порушенням строків розгляду клопотання та не уповноваженою на це особою. З цих підстав просила визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.12.2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2016 року працівником Житомирського відділу поліції УНП в Житомирській області ОСОБА_5 було складено протокол ЖИ № 003341 відносно ОСОБА_3 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КпАП України.

За змістом протоколу, продавець ОСОБА_3, 22 грудня 2015 року близько 19 год. 12 хв., перебуваючи на робочому місці в кіоску ТОВ "Смачний світ", розташованому по вул. Перемоги, 68/1 у м. Житомирі, продала неповнолітньому ОСОБА_6 пляшку пива "Чернігівське" ємністю 1,25 літра.

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м. Житомира від 09 лютого 2016 року № 1 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Вказану постанову ОСОБА_3 оскаржує з тих підстав, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2015 року не відповідає ст. 256 КУпАП , оскільки в ньому не зазначено, хто його склав, її відмова від підпису належним чином не засвідчена понятими, їй не роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також позивач вказує на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутній протокол засідання колегіальної комісії та порушені строки розгляду адміністративної справи.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» .

Згідно з вимогами ст. 15-3 вказаного Закону забороняється продаж, крім інших, слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18-ти років.

Продавець слабоалкогольних напоїв зобов'язаний отримати у покупця, який купує такий напій, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у нього виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, за порушення вимог ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» винна особа притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КпАП України з накладенням штрафу.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення урегульовано Кодексом про адміністративні правопорушення України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 Кодексу). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 Кодексу). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно чинному законодавству, протокол про адміністративне правопорушення фіксує факт вчинення особою такого правопорушення та є самостійним доказом при вирішенні питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення ЖИ № 003341 відносно ОСОБА_3 складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, має необхідні реквізити, які передбачені ч.ч. 3, 4 цієї статті.

Зокрема, у протоколі зазначено прізвище, ім'я та по-батькові уповноваженої особи, яка його склала; зі змісту протоколу вбачається, що при його складанні ОСОБА_3 була присутня, їй було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак вона від підпису та надання пояснень відмовилася в присутності понятих, про що зроблено відповідний запис у протоколі (а.с. 48).

Як встановлено судом, позивач була повідомлена про час та місце проведення засідання адміністративної комісії 09 лютого 2016 року та особисто була присутня на засіданні, при цьому будь-яких заперечень з приводу вчинення правопорушення не надавала.

Згідно пояснень ОСОБА_3, які надані під час проведення перевірки 22.12.2015 року, позивач не заперечувала факт продажу пляшки пива "Чернігівське", посилаючись на те, що їй здалося, що покупець є повнолітнім.

Крім пояснень позивачки, її вина у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та поясненнями неповнолітньої особи, яка придбала пляшку пива - ОСОБА_6, які були надані під час проведення перевірки та наявні у матеріалах адміністративної справи.

Отже, оскільки судом першої інстанції не встановлено порушень при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, то суд дійшов правильних висновків щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов також правильних висновків, що порушення відповідачем строків розгляду адміністративної справи не призвело до порушення строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому не може бути підставою для скасування спірної постанови.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення ст. 270 КУпАП при відібрані пояснень від неповнолітнього ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки дана норма регулює питання щодо представництва інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і потерпілого, які є неповнолітніми або осіб, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення.

Якщо у справі про адмінправопорушення є дані, що якій-небудь особі відомо щось про обставини правопорушення, то така особа викликається для дачі показань у справі як свідка. Законом не встановлено ніяких вимог до особи такої процесуальної фігури як свідок. Таким чином, свідком може бути будь-яка особа (поняті, потерпілий, родичі осіб, що беруть участь у справі, інші особи). Нічого не зазначається і щодо віку свідка. Тобто можливе опитування як свідка малолітньої або неповнолітньої особи з урахуванням їх розвитку, сприйняття навколишньої дійсності. За загальним правилом, якщо опитуються малолітні або неповнолітні, то необхідна присутність їх законних представників. Усі дані, отримані від свідка, підлягають оцінці і порівнянню з іншими доказами, отриманими з інших джерел.

Оскільки дане правопорушення не є складним ні з точки зору права, ні з точки зору фактів, то опитування неповнолітнього ОСОБА_6, щодо обставин придбання ним плішки пива в кіоску без залучення його законного представника, не є правовою підставою для спростування результатів розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги щодо невручення позивачу другого примірника протоколу про адмінправопорушення, судом апеляційної інстанції перевірені. Як встановлено із змісту протоколу, другий примірник ОСОБА_3 отримати відмовилась, про що є відмітка в протоколі(а.с.48).

Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення засвідчення такої відмови, рівно, як і відмови правопорушника надати пояснення, підписати протокол, будь-якими доказами ( підпис свідків, складання акту тощо) не передбачено.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "08" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Корольовської районної ради м.Житомира площа Польова,8,м.Житомир,10000

4-третій особі: - ,