Справа № 754/11715/16-а
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/54/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Ленській Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-тя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

22.09.2016 року позивач звернулася з вказаним адміністративним позовом до суду, в якому згідно уточнених позовних вимог просить: зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни з моменту звернення до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з відповідною заявою, з 06.09.2016р. та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Свої вимоги мотивувала тим, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Проте листом відповідача від 19.09.2016р. їй було відмовлено у надані статусу інваліда війни.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. У письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції посилається на відсутність у позивача доказів залучення її до складу формувань ЦО, а отже призначення статусу інваліда війни.

Представник Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов вважає, таким, що підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою МСЕК від 17.02.1998р.

06.09.16 року, з метою отримання статусу інваліда війни та відповідного посвідчення, позивач звернулася до відповідача із заявою та надала відповідні документи: копію паспорта, копію довідки МСЕК, копію трудової книжки, копію інформаційної довідки, копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

19.09.16 року Листом за № 36-2612 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що надані документи не містять інформації про залучення до формувань Цивільної оборони.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до п. 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5, зокрема, «Посвідчення інваліда війни» видаються інвалідам війни на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», для малолітніх в'язнів - «Удостоверение» і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Мінпраці.

Своїми листами від 28.11.2005 № 02-10047/271 та від 30.12.2008 № 02-17796/284 Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи роз'яснено, що залучення до складу формувань Цивільної оборони для участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується довідками, виданими відповідними підрозділами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 08.11.2005 міститься висновок про те, що підставою для встановлення статусу інваліда війни є посвідчення громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка, що підтверджує залучення особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формування Цивільної оборони, видана органами Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, «в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет. Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников».

Виходячи з вимог діючого законодавства, для набуття статусу інваліда війни, позивач отримала від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вищезазначену інформаційну довідку на підтвердження її участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи підтверджують факт її участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, та, відповідно, дають їй право на встановлення статусу інваліда війни та отримання посвідчення інваліда війни.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Положення, питання встановлення статусу ветерана війни віднесено до повноважень органів праці та соціального захисту населення, що знаходиться за місцем реєстрації громадянина, а не до повноважень суду.

Що стосується позовних вимог щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видати на її ім'я відповідне посвідчення інваліда війни, суд звертає увагу на те, що суд не наділений правом встановлювати особі статус інваліда війни та зобов'язувати видати посвідчення інваліда війни, оскільки це є виключною компетенцією комісій, рішення яких виносяться колегіально і будь-які інші органи не можуть цього робити.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року у справі № К/9991/66616/11.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 158, 159, 160-163 КАС України, Закону України «Про прокуратуру», суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації переглянути рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі на її ім'я посвідчення інваліда війни і прийняти законне рішення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя:

.