Справа № 185/4274/16-а(2-а/185/377/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 рокусправа № 185/4274/16-а(2-а/185/377/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про надання розрахунку заборгованості УПФУ як дитини війни, визнання протиправною бездіяльності відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права позивача на отримання розрахунку про заборгованість УПФУ м. Павлоград, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязати відповідача надати розрахунок заборгованості відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум; у якості доказу витребувати у відповідача довідки з визначенням конкретної суми заборгованості, яка утворилась внаслідок недоплати щомісячної надбавки до пенсії 30 відсотків відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не різницю між всіма виплатами.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зверталась до відповідача з вимогою про надання їй розрахунку заборгованості відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум, але отримала відповідь листом № 1610-1637886 від 28.08.2013, яка, не є вичерпною та наданий розрахунок не відповідає нормам законодавства. На її звернення до всіх рівнів УПФУ вона отримала відповідь, з якою не погоджується.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у межах даного адміністративного позову не було заявлено інших вимог, крім вимоги зобовязати відповідача надати розрахунок заборгованості. Оскільки відповідачем надано позивачу відповідний розрахунок, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що в наданих відповідачем розрахунках із суми 30 відсотків від мінімальної пенсії були вирахувані суми: виплата як дитині війни за постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року, виплати за

постановами КМУ № 331 від 05.05.2010 року та № 1078 від 17.07.2003 року, які не мають відношення до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Вказані відрахування порушують право позивача на отримання виплати соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказуючи на безпідставність доводів її доводів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, па постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначає, що відповідачем на звернення позивача була надана відповідь з відповідним розясненням та наведенням відповідного розрахунку. Крім того, на вимогу суду управлінням надано розрахунок від 08.12.2016, отже розрахунок про який зазначено у позовних вимогах, вже було надано позивачеві у повному обсязі.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.01.2011року було зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.06.2010року по 22.07.2011року.

На виконання судового рішення відповідач здійснив відповідний перерахунок.

Предметом спору у даній справи визначено надання розрахунку заборгованості, здійснений на виконання постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2011року без відрахування.

Судом встановлено, що на звернення позивача відповідачем були надані відповіді з наведенням відповідних розрахунків, що підтверджено матеріалами справи та самим позивачем. Проте позивач фактично не погоджується зі змістом наданих відповідей та розрахунків.

Також відповідачем надано позивачу письмовий розрахунок доплати за рішенням суду за вказаний період № 11013/16/18 від 08.12.2016 року, який проведено за формою, яку вимагає позивач, але з врахуванням виплачених сум підвищення пенсії за постановою КМУ № 331 від 28.07.2010 «Деякі питання реалізації закону України «Про Державний бюджет України на 2010рік та сум виплаченої індексації пенсії».

Враховуючи надання відповідачем відповідей та відповідних розрахунків на звернення позивача, що підтверджено матеріалами справи та самим позивачем, що свідчить про відсутність бездіяльності відповідача у наданні відповідного розрахунку, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення прав позивача на отримання розрахунку про заборгованість задоволенню не підлягають.

Незгода позивача зі змістом наданої відповідачем відповіді та розрахунку не може не свідчити про наявність бездіяльності відповідача у їх наданні.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач звернулась до суду з вимогою про зобовязання відповідача надати відповідний розрахунок заборгованості.

Враховуючи, що відповідачем розрахунок позивачу надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Також суд першої інстанції вірно вказав на те, що у разі, якщо позивач не погоджується з проведеним відповідачем розрахунком, і вважає, що їй не донараховані певні суми, вона має право звернутися до суду в загальному порядку з адміністративним позовом з іншим предметом позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав встановлених статтею 202 КАС України для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року у справі № 185/4274/16-а (2-а/185/377/16) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров