Справа № 814/672/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/672/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи Національна поліція України, Атестаційна комісія № 5 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону № 3, про визнання протиправним та скасування наказу щодо звільнення через службову невідповідність, про поновлення на посаді, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 10 серпня 2016 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов:

- визнав протиправним та скасував наказ по особовому складу № 47 о/с від 21.03.2016 року Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3;

- поновив ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 11059,02 грн.;

- стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за один місяць в сумі 4951,80 грн.;

- допустив до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, а саме не вірно застосував норми Закону України «Про національну поліцію», безпідставно не застосував норми Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 р..

Порушенням норм процесуального права апелянт вважає те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 161 КАС України не дослідив обставини, якими обґрунтовуються заперечення у частині підстав проведення атестації працівників та прийняття рішень атестаційних комісій, внаслідок чого дійшов висновків, які суперечать фактичним обставинам справи.

Так апелянт зазначає, що розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку, що для правомірності звільнення позивача, керівник органу поліції, крім рішення атестаційної комісії, повинен був мати інші докази службової невідповідності. Проте цей висновок на думку апелянта, суперечить нормам права, які регулюють оцінку моральних і ділових якостей поліцейських та вирішення питання про проходження ними служби.

З посиланням на приписи ч. ч. 1, 3, 5 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ, п. 15 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, апелянт вказує на те, що повноваження щодо прийняття рішень стосовно службової невідповідності чи відповідності займаним посадам передані колегіальним органам - атестаційним комісіям, в той час як керівник поліції тільки створює атестаційні комісії, організовує їх роботу та позбавлений повноважень відповідно до законодавства вирішувати питання про службову невідповідність поліцейського.

Таким чином, апелянт зазначає, що атестаційні комісії є органом, який наділений владною управлінською функцією щодо оцінки ділових і моральних якостей працівника поліції та вирішення його подальшої кар'єри, а тому висновок суду першої інстанції про те, що у керівника поліції повинні бути інші докази службової невідповідності крім висновку атестаційної комісії, не узгоджується із вищезазначеними нормами права. Також апелянт зазначає, що пунктом 28 розділу IV, пунктом 14 розділу VI Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських передбачений беззаперечний обов'язок начальника органу поліції виконати прийняте комісіями рішення, тобто видати відповідний наказ про звільнення поліцейського.

Оскільки рішення атестаційних комісій для керівника органу носить обовязковий, а не рекомендаційний характер, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо протиправності оскарженого наказу № 47 о/с від 21.03.2016 року, саме з посиланням на те, що керівник органу поліції при звільненні ОСОБА_3 діяв незаконно.

З посиланням на ст. 2 КАС України, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні зазначеного спору мав перевірити чи діяв керівник органу, звільняючи позивача, у передбачений законом спосіб та у відповідності до наданих йому повноважень.

Так, апелянт вказує на те, що відповідно до матеріалів справи атестування ОСОБА_3 проведено на підставі наказу ГУНП в Миколаївській області № 52 від 01.02.2016 р., яким створено атестаційні комісії. В подальшому у межах компетенції зазначеного органу наказом ГУНП в Миколаївській області від 19.02.2016 р. № 113 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій ГУНП в Миколаївській області» затверджений персональний склад атестаційних комісій, в т.ч. атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в складі:

- Голова комісії - підполковник поліції ОСОБА_4 - старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління;

- Члени комісії:

- ОСОБА_5 - старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління, підполковник поліції;

- ОСОБА_6 - ГО «Об'єднання правосвідомих громадян»;

- ОСОБА_7 - ГО «Українська асоціація інвалідів АТО»;

- ОСОБА_8 - БФ «Центр волонтерів»;

- секретар комісії - молодший лейтенант поліції ОСОБА_9 - командир батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Зазначає апелянт і про те, що відповідно до наказу МВС України від 17.11.2015 р. №1465, яким затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, Голова атестаційної комісії організовує розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції інформації про запрошення поліцейського, що проходить (проходив) атестування, на співбесіду (п. 7 ч. 1 розділ ІІІ Інструкції).

Член атестаційної комісії повинен бути відведений, якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності. Якщо такі обставини існують, член атестаційної комісії повинен заявити самовідвід. Із тих самих підстав відвід члену комісії можуть заявити особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення. Відвід має бути вмотивований і поданий до початку розгляду питання у формі письмової заяви на ім'я голови атестаційної комісії. Головуючий на засіданні зобов'язаний ознайомити із заявою про відвід члена комісії, якому заявлено відвід (ч. 4 розділ ІІІ Інструкції).

Таким чином, апелянт зазначає, що позивач, перебуваючи на засіданні атестаційної комісії, при наявності конфлікту інтересів або обставин, що викликають сумнів у безсторонності одного або декількох членів атестаційної комісії, міг реалізувати своє право на відвід такого члена. Разом з цим, міг і- зазначити присутність такого члена в атестаційній комісії в апеляційній скарзі до апеляційної комісії Південного регіону на рішення атестаційної комісії.

Зазначає апелянт, що рішення атестаційної комісії ГУНП в Миколаївській області № 7 оформлене протоколом від 02.03.2016 ОП № 15.00004309.0021736, зміст якого відповідає вимогам п. 20, п. 21, п. 23, п. 24 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, про те суд першої інстанції не дослідивши вказаного документу та не встановивши його відповідність нормам законодавства, дійшов помилкового висновку про те, що в протоколі атестаційної комісії повинні бути вказані критерії яким не відповідає особа, що атестувалася.

Апелянт зауважує на тому, що за змістом п. 20, п. 21, п. 23, п. 24 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських в протоколі атестаційної комісії не повинно зазначатися якому саме критерію не відповідає особа, що атестується, а тільки зазначається прийняте рішення.

За таких обставин апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував п. 17 р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, в якому вказано, що комісія розглядає матеріали та приймає рішення шляхом голосування за відсутності особи, для висновку про те, що в протоколі повинні бути зазначеними мотиви прийнятого рішення. Вказана норма регулює процес прийняття остаточного рішення комісією і не містить посилань про необхідний зміст протоколу.

Оскільки вимоги щодо змісту протоколу містяться у нормах п.п. 20-23 р. р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, та не в них не вказано, що протокол повинен містити підстави та мотиви прийнятого комісією рішення, апелянт вважає, що, порушуючи норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов неправильного правового висновку про незаконність висновку атестаційної комісії.

Також апелянт не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що незаконність висновку атестаційної комісії ГУНП в Миколаївській області № 7 про невідповідність займаній посаді з подальшим звільненням із органів поліції полягає в тому, що таке рішення було необґрунтованим, бо не підтверджено матеріалами, які були на вивченні комісії, а отже нею не враховано всіх критеріїв, передбачених п. 16 Інструкції Про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465.

При цьому апелянт зазначає, що відповідно до змісту протоколу атестаційної комісії від 02.03.2016 р. ОП № 15.00004309.0021736, крім атестаційного листа, досліджувались: послужний список, декларація про доходи, інформаційна довідка, інформація з відкритих джерел, позивачу були поставлені питання про професійну діяльність, та за результатами співбесіди комісією у більшості голосів (5 проти 0) одноголосно прийнято рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з органів поліції».

За таких обставин апелянт вважає, що атестаційною комісією дослідженими всі критерії, визначені п. 16 р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, а суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що комісія не дослідила всіх критеріїв.

Зазначає апелянт також і про те, що суд першої інстанції, в порушення приписів ст. 76, 86, 161 КАС України, вирішив питання щодо необґрунтованості та незаконності висновку атестаційної комісії відносно позивача без належної оцінки протоколу атестаційної комісії, без доказів, які б підтверджували пояснення позивача щодо упередженого та суб'єктивного ставлення до нього членів комісії. Проте, серед членів комісії атестаційної комісії не було працівників ГУ НП в Миколаївській області, всі особи, які проводили оцінку ділових і моральних якостей були представниками інших структурних підрозділів Національної поліції України та громадських організацій, що вказує на відсутність упередженості їх рішення.

Не погоджуючись з постановою суду, апелянт звертає увагу на те, що до справи був долучений витяг із списку осіб, відносно яких комісія прийняла рішення про службову невідповідність, зокрема і позивача. Проте суд першої інстанції цьому доказу належної оцінки не надав, проігнорував його зміст, а тому висновок суду першої інстанції про те, що за результатами розгляду справи не вдалося встановити мотивів і підстав прийнятого комісією рішення не відповідає фактичним обставинам, що встановлені у судовому засіданні. Водночас, із змісту витягу із списку осіб, відносно яких комісія прийняла рішення про службову невідповідність, який підписаний усіма членами атестаційної комісії вбачається, що «підставами для прийняття рішення про службову невідповідність ОСОБА_10 стали низький рівень знань законодавчої бази, низькі результати тестування, відсутність прагнення до вдосконалення службової діяльності».

Отже суду першої інстанції були відомі та ним були з'ясовані підстави для прийняття рішення відносно ОСОБА_3, але він цим обставинам оцінки не надав, а тому прийняв необґрунтоване рішення про незаконність звільнення позивача.

Крім цього, апелянт зазначає, що в своєму рішенні суд першої інстанції, визнаючи необґрунтованість рішення атестаційної комісії зазначив, що результати тестування, отримані позивачем, що є нижчими за мінімально встановлені, можуть бути підставою для відмови тільки у прийнятті на службу чи призначені на вищу посаду, але не можуть бути підставою для звільнення поліцейського. На думку апелянта цей висновок суду першої інстанції суперечить іншим обставинам, які суд неправильно оцінив та не взяв до уваги.

Так, апелянт вказує, що відповідно до атестаційного листа ОСОБА_10, професійний тест він склав на 22 бали із 60 можливих, тест на загальні навички -22 бали із 60 можливих, тобто тести здав на 44 бали., в той час як п. 10 р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських встановлений мінімальний бал, зокрема 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Таким чином, ОСОБА_3 не подолав мінімального порогу по двом тестам, що свідчить, зокрема, про недостатній рівень загальних здібностей та професійних навичок позивача і як наслідок, відсутність здатності аналізувати, обробляти та інтерпретувати великі обсяги інформації за короткий час, знаходити причинні зв'язки між ними і робити правильні висновки, і не спроможність займати посади в поліції.

Суд першої інстанції вищезазначені факти до уваги не взяв, не провів оцінку правових норм, які встановлюють критерії здатності особи обіймати посади в поліції (п.10 р. IV, п. 1 р. V Інструкції), а тому, на думку апелянта, дійшов неправильного висновку, що атестаційною комісією прийнятий необґрунтований висновок про невідповідність позивача займаній посаді.

За таких обставин, апелянт вважає, що результати тестування є незалежною та об'єктивною оцінкою з'ясування спроможності поліцейських за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах в поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до наказу ГУ НП в Миколаївській області від 21.03.2016 р. № 47 о/с ОСОБА_3 звільнено з органів поліції через службову невідповідність за ч. 1 п.5 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». Наказ виданий т.в.о начальника ГУ НП в Миколаївській області, уповноваженою особою.

Підставою для видання наказу є протокол від 02.03.2016р. ОП № 15.00004309.0021736, яким оформлено рішення атестаційної комісії при здійсненні нею владних управлінських функцій на виконання делегованих повноважень, та час розгляду справи судом першої інстанції це рішення не скасовано.

Відповідно до п. 28 р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України 17.11.2015 № 1465, керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Відповідно до атестаційного листа із висновком атестаційної комісії про службову не відповідність займаній посаді з подальшим звільненням, ОСОБА_3 ознайомлений 05.03.2016 р., із висновком рішення апеляційної атестаційної комісії ознайомлений 14.03.2016 р.

Таким чином, апелянт вважає, що позивач звільнений у межах та у спосіб, які передбачені у законодавстві, а суд першої інстанції не застосував належні норми матеріального права та припустився помилково висновку про протиправність наказу відповідача, оскільки не правильно проведено і надано оцінку атестаційному листу, а тому неправильно зроблений висновок про те, що рішення атестаційної комісії повинно відповідати даним атестаційного листа, що суперечить приписам р. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських ч. 1 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 1 Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України в Миколаївській області від 17.11.2015 № 1465, відповідно до яких функції з оцінки моральних та ділових якостей працівників та вирішення подальшої служби покладені на колегіальні органи - атестаційні комісії.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що позивач з 17.08.2007 р. по 06.11.2016 р. проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.11.2015 р. № 3 о/с «По особовому складу», відповідно до п. 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ України, призначено, з присвоєнням спеціального звання старший лейтенант поліції, в порядку переатестування на посаду оперуповноваженого Ленінського відділу поліції (а.с. 11).

Також суд першої інстанції встановив, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 01.02.2016 р. № 52 з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» № 580 та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 р. за № 1445/2789, наказано, зокрема: провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та підпорядкованих підрозділів атестаційною комісією починаючи з 22.02.2016 р.; створити атестаційні комісії № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8 (т. 1 а.с. 127).

19 лютого 2016 р. наказом ГУ НП в Миколаївській області № 113 затверджено персональний склад атестаційних комісій (т. 1 а.с .128).

Позивача включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (т. 1 а.с. 130-132), а 12.02.2016 р. першим заступником начальника Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області підполковником поліції ОСОБА_11 складений атестаційний лист на позивача (т. 1 а.с. 133).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до атестаційного листа позивач за період служби зарекомендував себе позитивно, як досвідчений, грамотний, працелюбний співробітник. До виконання своїх функціональних обовязків ставиться добросовісно та сумлінно, з почуттям відповідальності. Морально стійкий, порушень дисципліни та законності не допускає. Також, в атестаційному листі міститься висновок прямого керівника про відповідність позивача займаній посаді.

27 лютого 2016 р. атестаційна комісія № 7 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області провела співбесіду з позивачем. Та відповідно до протоколу № 15.00004309.0021736 від 02.03.2016 року членами комісії під час проведення атестування позивача досліджено наступні документи: атестаційний лист; декларація про доходи; послужний список (Форма 1); інформаційна довідка; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади»; інформація з відкритих джерел (т. 1 а.с. 137).

Також суд першої інстанції встановив, що відповідно до довідки результатів складання заліків з професійної підготовки від 09.06.2015 р. позивач склав добре залік з дисципліни «функціональна підготовка», інші дисципліни задовільно (т. 1 а.с. 135). За час проходження служби позивач не має заохочень і має 2 дисциплінарних стягнень. Діючі дисциплінарні стягнення відсутні (т. 1 а.с. 135).

Встановив суд першої інстанції також і те, що відповідно до протоколу атестаційної комісії від 02.03.2016р. № 15.00004309.0021736, членами комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. У той же час, даний протокол не містить переліку запитань та відповідей на них. Не додано до протоколу аудіо- чи відеозапису співбесіди, та за результатами розгляду вказаних матеріалів і проведеної співбесіди, атестаційною комісією № 7 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області прийнято рішення, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із висновком атестаційної комісії № 7, позивач оскаржив його до апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3. За результатами розгляду скарги апеляційною атестаційною комісією Південного регіону № 3 прийнято рішення, яке оформлено у формі протоколу від 10.03.2016 р. № 15.00004603.0021736, про залишення скарги без розгляду у звязку з тим, що не позивачем набрано 60 і більше балів за тести та загальні здібності та навички (т. 1 а.с. 139).

Суд першої інстанції встановив, що наказом т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 21.03.2016р. №47 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, оперуповноваженого Ленінського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції за статтею 77 ч. 1 п. 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) (т. 1 а.с. 140). Підставою для прийняття оскаржуваного наказу вказано протокол атестаційної комісії від 02.03.2016р. № 15.00004309.0021736.

Надаючи правову оцінку правомірності проведення атестування позивача, суд першої інстанції послався на приписи ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», зазначивши, що атестування також і позивача прийнято наказом т.в.о. начальника ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 01.02.2016 р. № 52, тобто повноважною посадовою особою.

Суд першої інстанції зазначив, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади з особливими функціями, спеціальним статусом поліцейського, а також спеціальним правовим регулюванням служби у поліції. Тому Закон України «Про національну поліцію» та Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 р. за № 1445/2789 є спеціальними нормативними актами, які мають перевагу у відповідних правовідносинах у випадку врегулювання їх по-різному нормами інших нормативних актів.

Позивач погодився на проведення атестування щодо нього шляхом явки для його проведення, заповнення анкети, участі у тестах, співбесідах, тощо.

У той же час, аналізуючи результати атестування щодо позивача, викладені у формі рішення атестаційної комісії та рішення про його подальше звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем по даній справі є відповідний орган поліції, саме для якого (а не для комісії, яка вже припинила свою діяльність) рішенням суду безпосередньо створюються права та обов'язки.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно із п. 10 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Мінімальний бал за проведеним тестуванням Інструкцією визначено наступним чином: 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що тестування є обовязковою складовою при перевірці відповідності поліцейського займаній посаді, яка обовязково і безумовно враховується при встановленні результатів атестування.

Послався суд першої інстанції і на п. 11 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, відповідно до якого, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій): 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що кожен із зазначених критеріїв повинен бути позитивним для можливості прийняття рішення щодо відповідності займаній посаді.

Суд першої інстанції встановив, що за результатами тестування позивач отримав наступні бали: 22 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), і 22 бали за тестом на загальні здібності та навички (т. 1 а.с. 134), проте в протоколі атестаційної комісії щодо позивача не вказано, якому саме критерію не відповідає позивач, та, відповідно, чому саме неможливе в подальшому проходження ним служби в органах Національної поліції України. Суд першої інстанції встановив, що не зазначено таких обставин і в наказі про звільнення позивача. При цьому суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні відповідач - суб'єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування в адміністративному судочинстві, також не навів мотивів та не надав доказів на обґрунтування рішення про те, що позивач не відповідає займаній посаді за вище вказаними критеріями.

Суд першої інстанції вказав, що відповідно до п. 15 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає: 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Встановивши невідповідність поліцейського займаній посаді, комісія може прийняте одне із двох рішень: або вважати поліцейського таким, що підлягає звільненню, або таким, що підлягає переміщенню на нижчу посаду. Вибір конкретного рішення в кожній атестаційній справі є дискреційним повноваженням відповідної комісії, яка приймає його, виходячи з конкретних обставин.

Суд першої інстанції встановив, що у спірних правовідносинах атестаційна комісія вирішила, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

На підставі зазначеного рішення атестаційної комісії т.в.о. начальника ГУ Національної поліції у Миколаївській області видано наказ від 21.03.2016 р. № 47 о/с про звільнення позивача із займаної посади через службову невідповідність.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем не надав інших доказів, які б свідчили про службову невідповідність позивача, крім висновків атестаційної комісії.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі засідання атестаційної комісії № 7 ГУ Нацполіції в Миколаївській області є такими, що відповідають критеріям обґрунтованості.

Рішення атестаційної комісії про те, що поліцейський займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню через службову невідповідність, є найбільш суворим, яке суттєво впливає на права особи, тому неможливо погодитися з тим, що таке рішення могло би бути невмотивованим.

Суд першої інстанції зазначив, що він позбавлений можливості перевірити рішення атестаційної комісії на відповідність фактичним обставинам проведення співбесіди, оскільки стенограма співбесіди або аудіо-, відео- фіксація її перебігу не проводились. У самому протоколі відсутня будь-яка конкретизація, відсутні питання, які задавались позивачу та надані ним відповіді. Відповідач жодних пояснень щодо змісту співбесіди 27.02.2016 р. не надав.

Протоколом є документ, який містить запис усього, про що йшлося на засіданнях.

Враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання, а також ту обставину, що відповідно до п. 17 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що протокол повинен відображати підстави прийнятого рішення "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, якій проходив атестацію. Крім того, за умови отримання позивачем достатнього балу при його тестуванні, ця обставина не була врахована, а в протоколі взагалі не зазначено, чим керувалася комісія, надаючи рекомендацію про звільнення позивача через його службову невідповідність.

Суд першої інстанції зазначив, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо "принципу правової визначеності", відповідно до якого особа, здійснюючи правомірну поведінку повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої правової поведінки, чітко визначені законом.

В даній справі, позивач, маючи позитивні результати проведеного тестування, позитивні характеристики, викладені в атестаційних матеріалах, повинен був розраховувати на позитивне проходження процедури перевірки у вигляді атестування поліцейських на підставі критеріїв і процедур, визначених чинних законодавством.

Отже, з огляду на зазначене та встановлені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що атестаційна комісія без врахування всіх даних про особу, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і метою, на досягнення яких спрямоване рішення, розглянула атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, та невмотивовано дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, оскільки матеріалами справи підтверджено, що в період проходження служби в ОВС позивач характеризувався виключно з позитивного боку, демонструючи достатні показники службової діяльності, належний рівень теоретичних знань, професійних якостей і фізичної підготовки. Жодні з критеріїв, визначених п. 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, не були враховані.

Оскільки загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_3 склала 97 робочих днів, відповідно до довідки про грошове утримання, середньоденне грошове забезпечення позивача складало 165,06 грн., а середньомісячне 4951,80 грн., суд першої інстанції встановив, що сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 16010,82 грн. (97 роб. днів * 165,06 грн.). При цьому, із цієї суми, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 4951,80 грн. підлягає негайному виконанню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржений наказ не відповідає вимогам, які для нього визначені статтею 19 Конституції України та статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позов підлягає задоволенню в частині скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до матеріалів справи позивач з 17.08.2007 р. по 06.11.2016 р. проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.11.2015 р. № 3 о/с «По особовому складу», відповідно до п. 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ України, призначено, з присвоєнням спеціального звання старший лейтенант поліції, в порядку переатестування на посаду оперуповноваженого Ленінського відділу поліції (а.с. 11).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 01.02.2016 р. № 52 з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» № 580 та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 р. за № 1445/2789, наказано, зокрема: провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та підпорядкованих підрозділів атестаційною комісією починаючи з 22.02.2016 р.; створити атестаційні комісії № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8 (т. 1 а.с. 127).

19 лютого 2016 р. наказом ГУ НП в Миколаївській області № 113 затверджено персональний склад атестаційних комісій (т. 1 а.с. 128).

Позивача включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (т. 1 а.с. 130-132), а 12.02.2016 р. першим заступником начальника Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області підполковником поліції ОСОБА_11 складений атестаційний лист на позивача (т. 1 а.с. 133).

Відповідно до атестаційного листа позивач за період служби зарекомендував себе позитивно, як досвідчений, грамотний, працелюбний співробітник. До виконання своїх функціональних обовязків ставиться добросовісно та сумлінно, з почуттям відповідальності. Морально стійкий, порушень дисципліни та законності не допускає. Також, в атестаційному листі міститься висновок прямого керівника про відповідність позивача займаній посаді.

27 лютого 2016 р. атестаційна комісія № 7 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області провела співбесіду з позивачем. Відповідно до протоколу № 15.00004309.0021736 від 02.03.2016 року членами комісії під час проведення атестування позивача досліджено наступні документи: атестаційний лист; декларація про доходи; послужний список (Форма 1); інформаційна довідка; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади»; інформація з відкритих джерел (т. 1 а.с. 137).

Відповідно до довідки результатів складання заліків з професійної підготовки від 09.06.2015 р. позивач склав добре залік з дисципліни «функціональна підготовка», інші дисципліни задовільно (т. 1 а.с. 135). За час проходження служби позивач не має заохочень і має 2 дисциплінарних стягнень. Діючі дисциплінарні стягнення відсутні (т. 1 а.с. 135).

Відповідно до протоколу атестаційної комісії від 02.03.2016р. № 15.00004309.0021736, членами комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. Апеляційний суд зазначає, що даний протокол не містить переліку запитань та відповідей на них. Не додано до протоколу аудіо- чи відеозапису співбесіди, та за результатами розгляду вказаних матеріалів і проведеної співбесіди, атестаційною комісією № 7 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області прийнято рішення, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із висновком атестаційної комісії № 7, позивач оскаржив його до апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3. За результатами розгляду скарги апеляційною атестаційною комісією Південного регіону № 3 прийнято рішення, яке оформлено у формі протоколу від 10.03.2016 р. № 15.00004603.0021736, про залишення скарги без розгляду у звязку з тим, що не позивачем набрано 60 і більше балів за тести та загальні здібності та навички (т. 1 а.с. 139).

Відповідно до матеріалів справи наказом т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 21.03.2016р. №47 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, оперуповноваженого Ленінського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції за статтею 77 ч. 1 п. 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) (т. 1 а.с. 140). Підставою для прийняття оскарженого наказу вказано протокол атестаційної комісії від 02.03.2016р. № 15.00004309.0021736.

Апеляційний суд зазначає, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади з особливими функціями, спеціальним статусом поліцейського, а також спеціальним правовим регулюванням служби у поліції, а тому Закон України «Про національну поліцію» та Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 р. за № 1445/2789 є спеціальними нормативними актами.

ОСОБА_3 погодився на проведення атестування щодо нього шляхом явки для його проведення, заповнення анкети, участі у тестах, співбесідах, тощо, проте ця згода, на думку апеляційного суду не є вирішальною, оскільки вчинена на виконання наказу № 52 від 01.02.2016 року(т. 1 а.с. 127)..

Відповідно до п. 10 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Мінімальний бал за проведеним тестуванням Інструкцією визначено наступним чином: 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення.

Таким чином, тестування є обовязковою складовою при перевірці відповідності поліцейського займаній посаді, яка обовязково і безумовно враховується при встановленні результатів атестування.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, відповідно до якого, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п.16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій): 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Таким чином, кожен із зазначених критеріїв повинен бути позитивним для можливості прийняття рішення щодо відповідності займаній посаді.

За результатами тестування позивач отримав наступні бали: 22 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), і 22 бали за тестом на загальні здібності та навички (т. 1 а.с. 134), проте в протоколі атестаційної комісії щодо позивача не вказано, якому саме критерію не відповідає позивач, та, відповідно, чому саме неможливе в подальшому проходження ним служби в органах Національної поліції України. Не зазначено таких обставин і в наказі про звільнення позивача. При цьому, апеляційний суд зазначає, що в рішенні апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3 від 10.03.2016 року (т. 1 а.с. 139), вказано про необхідність набрання 60 і більше балів.

Відповідно до п. 15 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає: 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Встановивши невідповідність поліцейського займаній посаді, комісія може прийняте одне із двох рішень: або вважати поліцейського таким, що підлягає звільненню, або таким, що підлягає переміщенню на нижчу посаду. Вибір конкретного рішення в кожній атестаційній справі є дискреційним повноваженням відповідної комісії, яка приймає його, виходячи з конкретних обставин. Апеляційний суд зазначає, що прийнявши певне рішення по суті, атестаційна комісіє вичерпала свої дискреційні повноваження, а тому надаючи правову оцінку прийнятому рішенню суд не вчиняє жодного втручання у дискреційні повноваження, як зазначено в апеляційній скарзі, а лише перевіряє використані повноваження на відповідність вимогам закону.

У спірних правовідносинах атестаційна комісія вирішила, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. На підставі зазначеного рішення атестаційної комісії т.в.о. начальника ГУ Національної поліції у Миколаївській області видано наказ від 21.03.2016 р. № 47 о/с про звільнення позивача із займаної посади через службову невідповідність (т. 1 а.с. 140).

При цьому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі засідання атестаційної комісії № 7 ГУ Національної поліції в Миколаївській області є такими, що відповідають критеріям обґрунтованості.

Рішення атестаційної комісії про те, що поліцейський займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню через службову невідповідність, є найбільш суворим, яке суттєво впливає на права особи, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що таке рішення неможливо могло би бути невмотивованим.

Як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції, позбавлені можливості перевірити рішення атестаційної комісії на відповідність фактичним обставинам проведення співбесіди, оскільки стенограма співбесіди або аудіо-, відео- фіксація її перебігу не проводились, в той час як в самому протоколі відсутня будь-яка конкретизація, відсутні питання, які задавались позивачу та надані ним відповіді. Протоколом є документ, який містить запис усього, про що йшлося на засіданнях. Наданий до суду документ Додаток до протоколу (т. 1 а.с. 138), апеляційний суд відхиляє як неналежний та недопустимий доказ, оскілки сам протокол (т. 1 а.с. 137) не містить посилання на наявність будь-яких додатків.

Враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання, а також ту обставину, що відповідно до п. 17 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що протокол повинен відображати підстави прийнятого рішення "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, якій проходив атестацію. Крім того, за умови неотримання позивачем достатнього балу при його тестуванні, ця обставина не була врахована, а в протоколі взагалі не зазначено, чим керувалася комісія, надаючи рекомендацію про звільнення позивача через його службову невідповідність.

Також апеляційний суд погоджується з посиланням судом першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово висловлював свою позицію щодо "принципу правової визначеності", відповідно до якого особа, здійснюючи правомірну поведінку повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої правової поведінки, чітко визначені законом.

Отже, з огляду на зазначене та встановлені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що атестаційна комісія без врахування всіх даних про особу, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і метою, на досягнення яких спрямоване рішення, розглянула атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, та невмотивовано дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, оскільки матеріалами справи підтверджено, що в період проходження служби в ОВС позивач характеризувався виключно з позитивного боку, демонструючи достатні показники службової діяльності, належний рівень теоретичних знань, професійних якостей і фізичної підготовки. Жодні з критеріїв, визначених п. 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, не були враховані.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відшкодування вимушеного прогулу, оскільки загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_3 склала 97 робочих днів, відповідно до довідки про грошове утримання, середньоденне грошове забезпечення позивача складало 165,06 грн., а середньомісячне 4951,80 грн., то сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 16010,82 грн. (97 роб. днів * 165,06 грн.).

Додатково апеляційний суд зазначає, що формулювання в наказі від 07 листопада 2015 року №3 о/с свідчить про призначення позивача з присвоєнням спеціального звання, яке він мав в органах внутрішніх справ, в порядку пере атестування, з посиланням на п. 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань.

Відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Таким чином, ні пункт 9, ні пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають при прийнятті на службу до поліції, з присвоєнням спеціального звання поліції, проведення атестації чи переатестації, як то зазначено у наказі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07 листопада 2015 року №3 о/с, та на що посилається апелянт.

Апеляційний суд зазначає, що визначальним моментом вчинення відповідачем дій, видання наказів та прийняття рішень, які порушують права позивача, є саме вказівка в наказі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07 листопада 2015 року №3 о/с, про призначення позивача на посаду, з присвоєнням спеціального звання поліції саме в порядку переатестування.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо ненадання судом першої інстанції належної оцінки протоколу атестаційної комісії та апеляційної атестаційної комісії, оскільки зазначені документи не містять поставлених питань, які стосуються професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції та інше.

Зазначені обставини свідчать про формальний підхід до проведення перевірки інтелектуальних здібностей позивача та володіння ним відомчою нормативною базою з метою виявлення об'єктивних обставин, які б могли вплинути на результати тестування. Відсутність в протоколі переліку питань та відповідей на них спростовує доводи апелянта про те, що позивач не зміг довести належний рівень знань, що дозволяло б переглянути результати тестування.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права внаслідок неповного зясування обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на субєктивному тлумаченні апелянтом норм права, які регулюють спірні правовідносини, та не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Димерлій

суддя М.П.Коваль