Справа № 804/12053/15
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/26184/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року

у справі № 804/12053/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь»

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталь» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 серпня 2015 року № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано повністю податкове повідомлення-рішення Інспекції від 26 серпня 2015 року № .

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі № 804/12053/15.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами відповідача не погодився, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відхилення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 26 листопада 2015 року, Інспекція оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року апеляційну скаргу Інспекції залишено без руху та надано тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, інспекції необхідно було вказати інші (поважні) підстави для поновлення строку. Підставою залишення апеляційної скарги без руху стало те, що відповідачем пропущено десятиденний строк подання апеляційної скарги на постанову без зазначення поважних на те причин.

Ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху було отримано заявником 20 липня 2016 року.

16 серпня 2016 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання податкового органу про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування даного клопотання Інспекція зазначила, що отримала можливість сплатити судовий збір по даній справі лише 29 червня 2016 року, оскільки була наявна необхідність сплати судового збору за рішення, які набрали законної сили (невиконання останніх призвело б до арешту коштів рахунків ДПІ), що на думку апелянта є поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Інспекцією не надано доказів відсутності коштів на рахунках податкового органу, як і не надано доказів що могло б призвести до арешту коштів рахунків податкового органу.

Суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану в касаційному порядку ухвалу від 12 вересня 2016 року, виходив із того, що наведені відповідачем підстави пропуску процесуального строку не є поважними.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

За змістом частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. При цьому, обов'язок підтвердження поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів покладений саме на особу, яка звернулася з клопотанням про поновлення процесуально строку.

В разі не виконання такого обов'язку причини не можуть визнаватися поважними.

Разом з тим, названі відповідачем підстави не можуть бути поважними, оскільки суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів, зокрема доказів відсутності коштів на рахунках податкового органу, як і не надано доказів що могло б призвести до арешту коштів рахунків податкового органу.

Оскільки причини пропуску строку оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними, суд апеляційної інстанції з дотримання положень Кодексу адміністративного судочинства України відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відхилити, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, що передбачені статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько