Справа № 826/9417/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

21 березня 2017 року м. Київ№ 826/9417/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни за участю третіх осіб - ПАТ «Перехідний банк РВС банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Трансметалпродукт» про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни за участю третіх осіб - ПАТ «Перехідний банк РВС банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Трансметалпродукт» про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора, зобов'язання вчинити дії.

Предметом спору в даній адміністративній справі є визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни індексний номер 29765535 від 26.05.2016 року щодо державної реєстрації права власності за публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС Банк».

При цьому, позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийняте на підставі договору іпотеки №7111 від 02.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л.

Крім того, позивач зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» має безспірні вимоги до позивача та документи, які надають ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» відповідні правові підстави на договір іпотеки від 02.10.2008 року за реєстровим номером 7111 (документи про уступку права вимоги) позивачу, як майновому поручителю, не надавались.

В судовому засіданні 21.03.2017 року представник ПАТ «Перехідний банк РВС банк» заявив клопотання про закриття провадження у справі №826/9417/16, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2008 між Позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір. Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає у іпотеку предмет іпотеки, визначений Іпотечним договором, на забезпечення наступних зобов'язань позичальника, що випливають із кредитного договору від 01.10.2008 №Т010708-К/32, який укладено між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Трансметал продукт», відповідно до якого іпотекодердатель надає позичальнику право користуватися кредитом у розмірі 390 000,00 гривень під проценти з кінцевим терміном повернення 30.09.2009 року.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. 18.04.2016 прийнято рішення №29765535 про державну реєстрацію права власності на майно, яке було предметом іпотеки.

Разом з тим, ТОВ " Перехідний банк «РВС Банк " на підставі договору іпотеки звернувся із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) на нерухоме майно - обєкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 2500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29765535 від 26.05.2016 року щодо державної реєстрації права власності за публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС Банк» та внесено запис до Реєстру.

Водночас, дослідивши матеріали додані до позову, вбачається, що згідно наданого договору іпотеки останнім передбачено певний порядок і спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

У даному випадку, договір іпотеки від 02.10.2008 містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, у п. 12.3 договору сторони дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього договору пункту договору.

Тобто, сторони договору іпотеки дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя в один чи інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений нормами Закону України "Про іпотеку".

Так, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Позивач стверджує, окрім іншого, що відповідач не вчинив жодної нотаріальної дії, яка надавала б йому право на підставі договору іпотеки проводити державну реєстрацію права власності за третьою особою на спірне майно.

З огляду на викладене суд вважає, що спірні правовідносини виникли із невиконання договірних зобов'язань і реалізація прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, відтак вбачається спір про право, що виключає можливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16, де колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що оскільки спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, то такий спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначені обставини судом встановлено відсутність підстав для розгляду заявлених вимог в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим суд закриває провадження у даній справі та роз'яснює позивачеві, що заявлені вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.157, ст. 160, ст. 165 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ПАТ «Перехідний банк РВС банк» про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни за участю третіх осіб - ПАТ «Перехідний банк РВС банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Трансметалпродукт» про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов