Справа № 823/263/17
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

13 березня 2017 року справа № 823/263/17

11 год. 00 хв.

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до судді Апеляційного суду Черкаської області Фетісової Т.Л. про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До ОСОБА_1 окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі позивач) з адміністративним позовом до судді Апеляційного суду Черкаської області Фетісової Т.Л. (далі відповідач), в якому просить:

визнати відписку від 06.02.2017 за №25007/17-Вих/03-14/17 протиправною;

зобовязати суддю Апеляційного суду Черкаської області Фетісову Т.Л. повернути позивачу оригінал скарги та доданих до неї документів;

стягнути з судді Апеляційного суду Черкаської області Фетісової Т.Л. 1 грн. моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні 13.03.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана справа не підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду та її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Підставою позовних вимог позивач визначив протиправну відмову судді Апеляційного суду Черкаської області Фетісової Т.Л. щодо неповернення останньому оригіналу апеляційної скарги та доданих до неї документів у справі № 22-ц/793/437/17.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідний висновок кореспондується також з викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі № 6-рп/2001 правовою позицією, згідно якої процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою особою, яка бере участь у справі. Це можливо лише у випадках, коли суд (суддя) виступає як звичайна установа (особа), а не як орган (особа), що здійснює правосуддя. Заяви та скарги, спрямовані на притягнення суду (судді) як відповідача, не підлягають розгляду в суді, оскільки законом передбаченні інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Також, зокрема суд наголошує, що притягнення судді як особу, що здійснює правосуддя в конкретній справі відповідачем, впливає на незалежність останньої та порушує положення ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 щодо здійснення впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Враховуючи вищевикладене, розгляд судом позовних вимог предметом яких є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 157, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до судді Апеляційного суду Черкаської області Фетісової Т.Л. про визнання протиправними дій.

Розяснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити сторонам, які брали участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко