Справа № 183/3587/16(2-а/183/121/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 рокусправа № 183/3587/16(2-а/183/121/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- дії Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області, які повязані з виплатою надбавки інвалідам війни у розмірах менших ніж установлено ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2005 рік визнати протиправними;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області нарахувати на користь ОСОБА_1 борг по невиплаченій надбавки до пенсії інвалідам війни 3 групи, за період з січня 2004 року по липень 2016 року, включно, згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

- на підставі Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з липня 2016 року нараховувати пенсію Новомосковським Управлінням Пенсійного фонду України з урахуванням розміру 200% надбавки як інваліду війни ІІІ групи, а саме: 1127,7 + 2260,0 + 537,0 + 166,77 + 212,83 + 100 + 50 = 4453,30 грн.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині позовних вимог з 01 січня 2004 року по 21 грудня 2015 року залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить її скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем було здійснено виплату підвищення до основного розміру пенсії у розмірі меншому ніж, визначено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3552 ХІІ від 222.10.93р. в редакції чинній до січня 2006 року. Зазначає про те, що нормативні акти органів державної влади і органів самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни передбачені цим Законом є недійсними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новомосковському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступник Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області) та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи з 06 червня 2005 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (з 04 квітня 2002 року по 05 червня 2005 року отримував пенсію по інвалідності на загальних підставах).

Відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній до 1 січня 2006 року) інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вважаючи виплату вказаного підвищення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області у розмірі меншому ніж визначено ст. 13 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній до 1 січня 2006 року) позивач звернувся до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду, самих позовних вимог та визначатись конкретною датою.

Оскільки виплата спірного підвищення до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно, порушення права позивача в даній справі є триваючим. Що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.

У звязку з тим, що позивач просить зобовязати відповідача нарахувати на користь ОСОБА_1 борг по невиплаченій надбавки до пенсії інвалідам війни 3 групи, за період з січня 2004 року по липень 2016 року, включно, згідно частини ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шестимісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, позивач не пропустив.

Враховуючи те, що позивач мав змогу та повинен був дізнатися про порушення свого права в січні 2004 року під час виплати спірного підвищення до пенсії, та з огляду на те, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся лише 21 червня 2016 року, то позовні вимоги про зобовязати відповідача нарахувати на користь ОСОБА_1 борг по невиплаченій надбавки до пенсії інвалідам війни 3 групи, за період з січня 2004 року по 20 грудня 2015 року підлягають залишенню без розгляду.

Щодо позовних вимог за період з 20 грудня 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній до 1 січня 2006 року) інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Одночасно, пунктом 3 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 5 жовтня 2005 року № 2939-ІV частина 4 статті 13 Закону викладена у такій редакції: "Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Зазначені положення Закону набрали чинності з 1 січня 2006 року, рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними) не визнавались.

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що у 2015- 2016 році відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати позивачу як інваліду війни ІІІ групи підвищення до пенсії у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого встановлений законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

За наведених обставин, суд правильно зазначив щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про перерахунок спірного підвищення до пенсії починаючи в розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В повному обсязі ухвала складена 20 березня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова