Справа № 754/2863/17
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/316/17
Справа №754/2863/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після досягнення пенсійного віку позивач звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яку було призначено 12.01.2017 р. При призначенні йому пенсії за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, а не за рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. На заяву позивача щодо надання роз'яснення відносно перерахунку пенсії, відповідач відповів, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні попереднього виду пенсії. Вважає таке рішення відповідача неправомірним та просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії.

Представник відповідача у наданих письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на те, що Управління діяло в межах чинного законодавства при перерахунку позивачу пенсії, оскільки відбулось не призначення позивачу іншої пенсії, а переведення з одного виду пенсії на інший.

Розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, тому судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач з 28.11.2003 р. перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

12.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

З 12.01.2017 р. позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

08.02.2017 сторона позивача звернулась до відповідача з заявою про надання роз'яснення, щодо розрахунку його пенсії.

У відповідності до відповіді відповідача від 23.02.2017 р. пенсія позивача була розрахована з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначається одна пенсія за її вибором.

Аналогічна норма закріплена і у ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме: особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв"язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Так, позивач має право на отримання двох видів пенсій за різними законами - за вислугу років, як особа, яка проходила військову службу, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач набув право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», оскільки досяг передбаченого віку, має достатній страховий стаж та перебуває на обліку у відповідача.

При цьому слід зазначити, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" проводиться в межах одного закону, а у цьому законі передбачені лише три види пенсії - за віком, по інвалідності, по втраті годувальника.

У таких випадках і застосовується правова норма ч. 3 ст. 45 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку позивач, отримуючи пенсію за одним Законом, звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії за іншим Законом.

У своїх запереченнях відповідач вказує про те, що під час підрахунку заробітку для обчислення пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік у розмірі 1197, 91 грн. Також Управління посилається на норми ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і зазначає про те, що позивач вже перебував на обліку у Пенсійному фонду та отримував пенсію, а тому вважає таку процедуру переведенням з одного виду пенсії на інший і не розглядає її як нове призначення пенсії.

Але слід зазначити, що дані заперечення є безпідставними та такими, що не засновані на вимогах діючого законодавства, оскільки позивач, отримуючи пенсію на підставі ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", просив призначити йому пенсію за віком на підставі ст.. 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а не перевести його на пенсію за віком у межах одного Закону.

Тобто, за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Як вбачається з письмових доказів по справі, відповідачем були ототожнені поняття: "перехід/переведення" та "призначення", вид пенсії по Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та різні види пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", в якій мова йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України і у постанові від 09.06.2015 року (справа № 21-550а14), в якій дійшов висновку про права позивача на обрахування заробітної плати для пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки перед зверненням із заявою про призначення пенсії, які до цього отримували пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Верховний Суд України вже висловлював свою позицію щодо застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», зокрема, у справі № 21-612а14, постанова в якій ухвалена 31.03. 2015 р, він дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. пенсійний орган, як суб'єкт владних повноважень.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно-правові акти.

Виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства, у позивача достатньо підстав для призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014-2016 роки на підставі ст. 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 93, 99, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", -

п о с т а н ов и в:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, починаючи з 12.01.2017 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя