Справа № 826/15663/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Юрченка А. М., представника відповідача Піонтковської А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Лідер» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Еко Лідер» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18.03.2016 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Еко Лідер» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Онікс Сигма» () за період вересня 2015 року, про що складено акт перевірки від 02.03.2016 р. № 10/26-15-14-04-03/38745281.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 р. № , відповідно до якого позивачу зменшено суму податкового зобов'язання з ПДВ для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму - 18822120, 00 грн., а також зменшено суму податкового кредиту з ПДВ на суму - 15 071 810,00 грн. (податковий період - вересень 2015 р.).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

До складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, входять витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми, колегія суддів дотримується позиції, що необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних, документів або сплати грошових коштів а також брати участь у формування податку на прибуток.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність первинними документами, наявними в матеріалах справи, реальності господарських операцій позивача з контрагентами, взаємовідносини з якими були предметом перевірки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В акті перевірки відповідачем було встановлено наступні обставини, які, на думку відповідача, свідчать про нереальність господарських операцій.

Так 18.02.2016 р. позивачем надано пояснення, в якому повідомлено, що банківські виписки відсутні, оскільки розрахунок між сторонами був здійснений на підставі Договору про переведення боргу № 1911/15 від 24.11.2015 р. згідно додаткових угод № 1 від 30.10.2015 р. та № 2 від 30.10.2015 р. до Договору поставки від 24.09.2015 р. №2409П. рахунки у ТОВ «Онікс Сигма» у банках відсутні.

Крім того, відповідно до Специфікації від 24.09.2015 р. № 1 до договору поставки від 24.09.2015 р. № 2409П ТОВ «Онікс Сигма» надає товар у розпорядження ТОВ «Еко Лідер» на умовах EXW (Інкотермс - 2000) за адресою: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116; право власності переходить в момент поставки товару при наявності видаткових накладних.

На думку відповідача, передача у власність товару повинна здійснюватися в місцях, передбачених Специфікацією до договору, а саме за адресою: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116, однак, надані до перевірки видаткові накладні містять місце складання документу - м. Київ.

Також листом ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 28.12.2015 р. № 13293/7/26-59-07-04 повідомлено, що ОУ ГУ ДФС у Львівській області здійснено опитування гр. ОСОБА_4 (директора ТОВ «Онікс Сигма», відповідно до пояснень якого, 09 грудня 2015 року останній повідомив про свою непричетність до господарської діяльності ТОВ «Онікс Сигма», отримання електронних підписів та ключів для звітування до контролюючого органу, отримання свідоцтва про реєстрацію ПДВ (стор. 9, 10 акту).

Крім того, відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних в вересня 2015 р. ТОВ «Лемтранс» на адресу ТОВ «Онікс Сигма» податкові накладні не реєстрував, що не дає право покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. До ДФС України надійшло звернення ТОВ «Лемтранс» від 14.12.2015р. №765, яким повідомлено про незаконне втручання в систему електродного адміністрування ПДВ невідомих осіб від імені ТОВ «Лемтранс» та реєстрації без відома зазначеного суб'єкта господарювання в адресу ТОВ «Онікс Сигма» 10 жовтня 2015 р. 6 (шість) податкових накладних на суму ПДВ 27 345 500 грн.

Колегією суддів встановлено, що За договором поставки від 24.09.2015 р. № 2409П ТОВ «Онікс Сигма» (постачальник) зобов'язувався передати у власність ТОВ «Еко Лідер» (покупець) товар - сільськогосподарську продукцію, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його (а. с. 64 - 67).

У відповідності до п. 3.3 вказаного договору при здійсненні поставки партії товару постачальник зобов'яханий надати покупцю оригінали: рахунку - фактури, видаткової накладної, податкової накладної, посвідчення (сертифікат) якості на товар в пункті відвантаження товару, товарно-транспортну накладну.

Датою поставки товару вважається дата, зазначена у видаткових накладних.

Ассортимент товару, загальна вартість, ціна за одиницю визначаються спеціфікаціями, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно п. 4.3 договру оплата товару здійснюється протягом 90 банківських днів з моменту поставки товару.

Відповідно до Специфікації від 24.09.2015 р. № 1 до договору поставки від 24.09.2015 р. № 2409П ТОВ «Онікс Сигма» надає товар у розпорядження ТОВ «Еко Лідер» на умовах поставки EXW (франко - склад постачальника) за адресою: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116 (а. с. 68).

У відповідності до вказаної специфікації найменування товару: олія соняшникова нерафінована 1-го гатунку, ДСТУ 4492:2005; одиниця виміру: метрична тонна; кількість: 4963, 00; ціна з ПДВ: 18210, 00 грн./т; вартість товару з ПДВ: 90376230, 00 грн. ± 2%.

З моменту передання товару у власність покупця він набуває право розпоряджатися товаром за власним розсудом, у тому числі передавати товар на складі постачальника у власність третій особі.

Ризики, пов'язані з втратою, знищенням або пошкодженням, переходять від постачальника до покупця з дня відвантаження товару на автотранспорт покупця в рамках строку, передбаченогодля вивозу товару зі складу постачальника згідно п. 7 специфікації.

У відповідності до п. 7 специфікації покупець зобов'язаний протягом шестидесяти днів з моменту отримання товару у власність згідно умов п. 3 та п. 5 специфікації за свій рахунок та своїми силами здійснити вивіз автотранспортом всієї партії товару зі складу постачальника або укласти договір зберігання.

Про подачу транспорту покупець повинен повідомити постачальника за одну добу до планової дати вивозу товару.

На доказ передачі товару в матеріалах справи наявні видаткові накладні від 24.09.2015 р.: № АР000000013 на суму 7939562, 00 грн. (ПДВ - 1323260, 00 грн.); № АР000000012 на суму 9287100, 00 грн. (ПДВ - 1547850, 00 грн.); № АР000000011 на суму 7284000, 00 грн. (ПДВ - 1214000, 00 грн.); № АР000000010 на суму 7284000, 00 грн. (ПДВ - 1214000, 00 грн.); № АР000000009 на суму 7284000, 00 грн. (ПДВ - 1214000, 00 грн.); № АР000000008 на суму 7830300, 00 грн. (ПДВ - 1305050, 00 грн.); № АР000000007 на суму 7466100, 00 грн. (ПДВ - 1244350, 00 грн.); № АР000000005 на суму 8194500, 00 грн. (ПДВ - 1365750, 00 грн.); № АР000000004 на суму 9287100, 00 грн. (ПДВ - 1547850, 00 грн.); № АР000000003 на суму 9469200, 00 грн. (ПДВ - 1578200, 00 грн.); № АР000000002 на суму 9105000, 00 грн. (ПДВ - 1517500, 00 грн.) (а. с. 69 - 79).

Загальна сума ПДВ за видатковими накладними становить 15071810, 00 грн.

Розрахунок між сторонами був здійснений на підставі Договору про переведення боргу № 1911/15 від 24.11.2015 р. згідно додаткових угод №1 від 30.10.2015 р. та № 2 від 30.10.2015 р. до Договору поставки від 24.09.2015 р. № 2409П.

Копію вказаного договору надано представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.03.2017 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем було реалізовано придбаний товар на користь ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (сума ПДВ по спірним операціям становить 12000270, 00 грн.) за договором поставки № 1597 від 01.10.2014 р. (а. с. 80 - 82), ТОВ «Шахта «Білозерська» (сума ПДВ по спірним операціям становить 4798290, 00грн.) за договором поставки № 1702-ШБ від 13.08.2015 р. (а. с. 104 - 107) та ТОВ «Східна Компанія» (сума ПДВ по спірним операціям становить 2023560, 00грн.) № 1709/2-15 від 17.09.2015 р. (а. с. 97 - 100).

Згідно специфікації № 12/1 від 24.09.2015 р. та специфікації № 15 від 01.10.2015 р. позивачем на користь ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» було реаліовано 327, 00 тонн та 2411, 00 тонн відповідно олії соняшникової нерафінованої на умовах поставки EXW м. Світловодськ, вул. Комарова, 116 (а. с. 83 - 84).

Передача товару підтверджена видатковими накладними від 24.09.2015 р. № 266, від 01.10.2015 р. № 272, від 01.10.2015 р. № 273, від 01.10.2015 р. № 274, від 01.10.2015 р. № 275, від 01.10.2015 р. № 271 та актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції від 24.09.2015 р. та 01.10.2015 р. відповідно (місце складення актів прийому-передачі: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116) (а. с.85 - 96).

Аналогічно, поставка олії соняшникової нерафінованої на користь ТОВ «Східна Компанія» у кількості 660 тонн підтверджується специфікацією № 1 від 24.09.2015 р. (а. с. 101), видатковою накладною від 24.09.2015 р. № 268 (а. с. 102), актом прийому-передачі виробничої продукції від 24.09.2015 р. (місце складення: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116) (а. с. 103).

Поставка олії соняшникової нерафінованої на користь ТОВ «Шахта «Білозерська» у кількості 1565 тонн підтверджується специфікацією № 1 від 24.09.2015 р. (а. с. 108), видатковими накладними від 24.09.2015 р. № 270, № 269, № 267 (а. с. 109, 111, 113), актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції від 24.09.2015 р. (місце складення: Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комарова, 116) (а. с. 110, 112, 114).

Позивачем на користь зазначених контрагентів виписано податкові накладні (а. с. 115 - 136).

Відтак, в частині доводів відповідача про відсутність товаросупроводжувальних документів, колегія суддів зазначає, що фактично товар не відвантажувався, а передавався позивачу на умовах EXW (франко-склад) на складі за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комарова, 116.

В частині доводів відповідача про відсутність факту оплати, колегія суддів зауважує, що виконання зобов'язань позивача перед контрагентом відбулося шляхом укладення договору про переведення боргу № 1911/15 від 24.11.2015 р.

Щодо доводів податкового органу про відсутність факту реальності господарських операцій через відносини контрагента позивача з ТОВ «Лемтранс» колегія суддів зв'язку вказаної третьої особи з позивачем в ході розгляду справи не встановила, відтак, вказані доводи відповідача є необґрунтованими.

В частині посилання відповідача на пояснення директора контрагента щодо непідписування ним жодних документів від імені ТОВ «Онікс Сигма» та перебування за межами України, колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні 16.03.2017 р. представник позивача акцентував увагу на тому, що згідно політики підприємства договори з контрагентами укладаються за допомогою поштових пересилань. Підписаний договір у двох примірниках надходить на адресу позивача та один примірник після підписання повертається за зворотною адресою. Відтак, позивачу невідомо та не може бути відомо хто саме підписував вказані документи.

У рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Лідер» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

(Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.