Справа № 2а-5583/12/2670
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5583/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Феррекспо» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Феррекспо» (далі - Позивач, ТОВ «Феррекспо») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, у подальшому заміненої на правонаступника - Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Печерському районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2011 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.05.2016 року касаційну скаргу ТОВ «Феррекспо» задоволено частково: постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що матеріалами справи не підтверджується направлення Відповідачем Позивачу листів від 14.05.2010 року №23373/10/15-211 та від 26.02.2010 року №9742/10/15-211 про невизнання звітних документів, у той час як у матеріалах справи наявне рішення ДПІ у Печерському районі від 18.02.2011 року №5783/10/25-011, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.08.2010 року №/0 за неподання декларації з ПДВ за березень 2010 року з підстав ненаправлення Позивачу листа від 14.05.2010 року №23373/10/15-211. У зв'язку з викладеним, враховуючи, що дані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню, справа була направлена на новий розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2016 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за наслідками звірки розрахунків по особовому рахунку Позивача та ДПІ у Печерському районі було підтверджено позитивне сальдо розрахунків у розмірі 2 077 994,00 грн., що перевищує суму заявленого бюджетного відшкодування, а доказів неподання ТОВ «Феррекспо» податкових декларацій за березень 2010 року Відповідачем надано не було, підстави для відмови у бюджетному відшкодуванні ПДВ у розмірі 1 892 657,00 грн. у ДПІ у Печерському районі не було.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що скасування податкового повідомлення-рішення, яким накладено штраф за неподання декларації, не може бути свідченням її подання у встановленому законом порядку, а чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не надавало право платнику податків на одержання бюджетного відшкодування шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за їх відсутності у відкритому судовому засіданні без фіксування останнього за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що Позивачем за квітень 2010 року до ДПІ у Печерському районі було подано податкову декларації з податку на додану вартість від 18.05.2010 року, згідно даних якої залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 - рядок 25) складав 1 958 893,00 грн. (т. 1 а.с. 47-51).

Крім того, 23.06.2010 року ТОВ «Феррекспо» було подано до ДПІ у Печерському районі уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок №423676 (т. 1 а.с. 52-54). У розрахунку суми бюджетного відшкодування до вказаного уточнюючого розрахунку було визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 1 892 657,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2011 року ДПІ у Печерському районі було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Феррекспо» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2010 року. У ході перевірки встановлено, що відповідно до пп. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» Позивач не мав права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2010 року на суму 1 892 657,00 грн. Результати перевірки викладені в акті від 17.11.2011 року №206/07-02-32707900 (т. 1 а.с. 29-35), в якому зафіксовано, що обсяг оподатковуваних поставок ТОВ «Феррекспо» за період з травня 2009 року по квітень 2010 року включно склав 108 775,00 грн., при цьому, обсяг оподатковуваних поставок за листопад 2009 року та березень 2010 року - 0,00 грн., оскільки Позивачем не подано до ДПІ у Печерському районі податкові декларації з ПДВ за вказаний період.

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 05.12.2011 року №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 1 892 657,00 грн. (т. 1 а.с. 36).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами», Порядку подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого наказом ДПА України від 11.12.1996 року №29 та Порядку заповне5ння і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166, врахувавши висновки Вищого адміністративного суду України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт неподання Позивачем декларацій з ПДВ за листопад 2009 року та березень 2010 року, а сума заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ є меншою від загальної суми оподатковуваних операцій за період з травня 2009 року по квітень 2010 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погодитися не може з огляду на таке.

У період виникнення спірних правовідносин Закон України «Про податок на додану вартість» визначав платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету (далі - Закон).

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

При цьому, приписи пп. «а» п. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону визначали, що не має права на отримання бюджетного відшкодування особа, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для відмови Позивачу у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року у розмірі 1 892 657,00 грн. став висновок податкового органу про те, що обсяг оподатковуваних поставок ТОВ «Феррекспо» за період з травня 2009 року по квітень 2010 року включно склав 108 775,00 грн. При цьому, в акті перевірки було вказано, що обсяг оподатковуваних поставок за листопад 2009 року та за березень 2010 року склав 0,00 грн., оскільки Позивачем не подало до ДПІ у Печерському районі податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що ним були подані до ДПІ у Печерському декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року вх. № 595370 від 14.12.2009 року (т. 1 а.с. 38-41) та за березень 2010 року вх. № 102887 від 15.04.2010 року (т. 1 а.с. 42-47), у рядках 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту» яких ТОВ «Феррекспо» задекларувало такі обсяги поставок: 11 985,00 грн. та 2 182 265,00 грн. відповідно.

Водночас, ДПІ у Печерському районі у письмових запереченнях (т. 1 а.с. 69-71) посилалась на те, що листами від 14.05.2010 року за № 23373/10/15-211 (т. 1 а.с. 63) та від 26.02.2010 року за № 9742/10/15-211 (т. 1 а.с. 64) «Про невизнання звітних документів» повідомлено ТОВ «Феррекспо», що подані декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року не були визнані податковою звітністю, а товариству було запропоновано надати нову податкову звітність, оформлену належним чином.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України, відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2181), податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 11.12.1996 року № 29 було затверджене Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, яке розроблене на підставі норм, передбачених Законами України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про державну податкову службу в Україні», «Про звернення громадян», Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами України, визначає порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні ними в адміністративному порядку, зокрема, рішень про подання платником податків нової податкової декларації з виправленими показниками (далі - Положення №29).

Пунктом 8 Положення №29 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що керівник органу державної податкової служби (або його заступник) зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків або протягом строку, продовженого за рішенням керівника органу державної податкової служби (або його заступника), на його адресу, зазначеною платником податків у скарзі (заяві) як адреса, на яку необхідно надіслати рішення (відповідь) на скаргу (заяву), поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами, рішенням ДПІ у Печерському районі від 18.02.2011 року №5783/10/25-011 (т. 1 а.с. 67-68) було задоволено скаргу ТОВ «Феррекспо» від 24.12.2010 року №114 (т. 1 а.с. 65-66) та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 05.08.2010 року, яким на Позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн. за неподання декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року з підстав того, що лист від 14.05.2010 року за № 23373/10/15-211 «Про невизнання звітних документів» не був надісланий Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Тобто, на момент подання уточненої податкової декларації за квітень 2010 року (23.06.2010 року) Позивач через встановлене вище порушення Відповідачем порядку направлення письмової пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), не міг знати про факт неприйняття ДПІ у Печерському районі декларації з ПДВ за березень 2010 року, в якій визначено обсяг оподатковуваних операцій за вказаний період в сумі 2 182 265,00 грн.. Зазначена сума сама по собі є більшою від заявленої Позивачем до бюджетного відшкодування суми, що, на переконання суду, свідчить про безпідставність висновків ДПІ у Печерському районі про порушення ТОВ «Феррекспо» приписів пп. «а» п. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону.

Твердження Апелянта про те, що саме по собі скасування податкового повідомлення-рішення, яким на Позивача накладено штрафні (фінансові) санкції за неподання декларації за березень 2010 року, не свідчить про її подання ТОВ «Феррекспо» взагалі, судовою колегією оцінюється критично, оскільки її отримання податковим органом підтверджується відповідною відміткою (т. 1 а.с. 42-46).

Крім того, Окружний адміністративний суд м. Києва обґрунтовано звернув увагу, що на підтвердження обсягів оподаткованих операцій ТОВ «Феррекспо» надано копію акту звірки розрахунків по особовому рахунку Позивача та ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС м. Києва від 12 жовтня 2010 року, згідно якого Відповідачем було підтверджено позитивне сальдо розрахунків на користь Товариства, в сумі 2077994 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 5.1 ст. 5 Закону №2181 якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Загальний порядок відображення платниками у звітності самостійно виявлених помилок (у тому числі надання уточнюючих розрахунків) з податку на додану вартість встановлено пунктом 4.4 Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166, відповідно до положень якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні подаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, у разі якщо платником до початку його перевірки самостійно виявлено заниження суми бюджетного відшкодування, такий платник може подати уточнюючий розрахунок і довідку за той період (періоди), у якому (яких) у нього виникло право на бюджетне відшкодування (коли фактично була оплата), задекларувавши в них виправлені показники.

Наведена позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 27.03.2013 року у справі №2а-946/10/0870.

З огляду на вищезазначене, Окружним адміністративний судом м. Києва вірно підкреслено, що Позивач, у разі самостійного виявлення бюджетного відшкодування внаслідок недекларування ним оплаченої частини від'ємного значення мав гарантоване право подати уточнюючий розрахунок разом з усіма необхідними додатками, а саме: Додаток 2 «Довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів…» та Додаток 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування».

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що на виконання вищезазначених вимог норм матеріального права Позивачем були подані до ДПІ у Печерському районі декларації з ПДВ за листопад 2009 року та за березень 2010 року, в яких ТОВ «Феррекспо» задекларувало такі оподатковувані обсяги поставок: 11 985,00 грн. та 2 182 265,00 грн. відповідно, то подання уточнюючого розрахунку за квітень 2010 року з визначенням суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 892 657,00 грн. відбувалося у межах правового поля координат з дотримання платником податків податкової дисципліни.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Феррекспо» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.