Справа № 4946/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2011 р. Справа № 2-а-4946/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

комунального підприємства «Комунальне транспортне підприємство»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У жовтні 2011 року комунальне підприємство «Комунальне транспортне підприємство» (надалі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - відповідач, ДПІ), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ від 30.09.2011р №№, , якими позивачеві збільшено грошові зобов'язання з податку на прибуток на 938,0 грн., у тому числі за основним платежем на 750,0 грн., та з податку на додану вартість на 52184,0 грн., у тому числі за основним платежем на 34789,0 грн..

Спірні податкові повідомлення рішення складені на підставі висновків акту планової виїзної перевірки позивача від 16.09.2011р. № 488/23-8/32179471 (далі - акт №488).

Позивач просить скасувати спірні повідомлення-рішення, посилаючись на те, що відповідач під час проведення перевірки неправомірно збільшив його валові доходи на 3000 грн. та зменшив податковий кредит з податку на додану вартість на 34789,0 грн.

Так позивач вважає, що відповідач неправомірно збільшив його валові доходи у зв'язку із списанням простроченої кредиторської заборгованості КМ «Котельник» в сумі 3000 грн., оскільки ці доходи самостійно були відображені позивачем у складі доходів в ряду 01.6 декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2011 року. Стосовно зменшеного податкового кредиту позивач зазначає, що придбані ним товари та послуги у ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2., ПП «Проектенергобуд» та ПП «Такт-Ш» на суму за ПДВ 15488,0 грн. неправомірно визначені відповідачем як придбані за рахунок капітальних трансфертів, оскільки оплата за їх придбання здійснена з розрахункового рахунку позивача. Неправомірним, на думку позивача, є виключенням із складу податкового кредиту податку на додану вартість в сумі 18129,0 грн. у зв'язку із застосуванням касового методу обчислення податкових зобов'язань з ПДВ при надані послуг з вивезення та утилізації відходів. Позивач стверджує, що придбані ним паливно-мастильні матеріали, за якими розрахунково зменшено податковий кредит, були частково оплачені під час формування податкового кредиту та використовувались для потреб всієї господарської діяльності підприємства, тобто і для видів діяльності, яка не передбачає застосування касового методу обрахування податкових зобов'язань з ПДВ.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, висновки акту перевірки №488 правомірними і тому просить суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного:

За актом перевірки №488 позивачеві збільшено зобов'язання з податку на прибуток у зв'язку із збільшенням валових доходів позивача за 1 квартал 2011 року на 3000 грн. у зв'язку із невключенням позивачем до рядку 02.3 Декларації з податку на прибуток - «Інші доходи, крім визначених у 01.1-01.5» простроченої кредиторської заборгованості на адресу КП «Котельник» в сумі 3000 грн., чим, на думку відповідача, позивачем порушено вимоги пп..12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (далі - Закон№334).

Позивач стверджує, що сума непогашеної кредиторської заборгованості КП «Котельник» в сумі 3000 грн. була включена ним до складу валових доходів за рядком 01.6 декларації з податку на прибуток «інші доходи, крім визначених у 01.1 ё 01.5 декларації» та ці доходи враховані при обчисленні податку на прибуток за 1 квартал 2011 року.

Свою позицію позивач підтверджує розшифруванням рядку 01.6 декларації з податку на прибуток, згідно якого сума простроченої кредиторської заборгованості і сумі 3000 грн. дійсно включена позивачем до рядку 01.6 декларації з податку на прибуток за 1 кв. 2011 року.

Даний факт відповідачем не спростований.

Приймаючи до уваги позиції сторін, суд зазначає наступне.

Порядок складання декларації з податку на прибуток, заповнення показників та форм цієї декларації врегульовано наказом ДПА України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання» від 29.03. 2003 р. №143, зареєстрованим в Мін'юсті України 08.04. 2003 р. за № 271/7592 (далі - наказ №143).

За наказом №143 при заповнені рядку 01.06. платникові податку слід керуватись пп. 4.1.2 - 4.1.6, крім 4.1.5 п. 4.1 ст. 4 Закону №334, а при заповнені рядку 02.3 - статею 12 цього закону.

Як показує системний аналіз положень Закону №334, обов'язок включення кредиторської заборгованості платника податків, яка залишилась не стягнутою протягом строку позовної давності, передбачено пп..4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону №334, а нормами ст..12 цього закону регламентується порядок включення до складу валових доходів та валових витрат при регулюванні строкової сумнівної (безнадійної) заборгованості.

Отже, суд вважає, що позивач правомірно включив до складу валових доходів за рядком 01.6 декларації кредиторську заборгованість КП «Котельник» в сумі 3000 грн., яка залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Відповідачем факт включення кредиторської заборгованості до рядку 01.06. не спростовано, тому суд вважає, що грошові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 938,0 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2011р. № визначені позивачу неправомірно.

За актом перевірки №488 грошові зобов'язання з податку на додану вартість позивача за основним платежем збільшено на 34789,0 грн. у зв'язку із зменшенням податкового кредиту з ПДВ позивача на цю суму.

При проведені перевірки відповідач встановив, що позивач у порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі - Закон №168) до складу податкового кредиту відніс податок на додану вартість у сумі 15488,0 грн., сплачений за придбані ним товари та послуги у ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2., ПП «Проектенергобуд» та ПП «Такт-Ш» за рахунок бюджетних коштів, а саме - капітальних трансфертів за кодом КЕКВ 2410.

Відповідно до інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Мінфіну України 25.11. 2008 р. № 495, зареєстровано в Мін'юсті України 27.01.2009 р. за № 79/16095 капітальні трансферти - це невідплатні односторонні платежі органів управління, які не ведуть до виникнення або погашення фінансових вимог. Вони передбачені на придбання капітальних активів, компенсацію втрат, пов'язаних з пошкодженням основного капіталу, або збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів. До цієї категорії включаються також трансфертні платежі підприємствам для покриття збитків, акумульованих ними протягом ряду років або такі, які виникли в результаті надзвичайних обставин. Капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий і нерегулярний характер як для надавача (донора), так і для їх отримувача (бенефіціара). Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансферти, мають цільове призначення. За КЕКВ 2410 "Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" обліковуються видатки бюджетів на: а) капітальні трансферти одержувачам (тобто всі капітальні видатки одержувачів); б) внески у статутні фонди суб'єктів підприємницької діяльності відповідно до законодавства з метою інвестування в необоротні активи; в) капітальні видатки вищих навчальних закладів та наукових установ відповідно до нормативно-правових актів.

Таким чином, капітальні трансферти для позивача носять безплатний та неповоротний характер і мають вигляд безповоротної фінансової допомоги, тобто при їх отриманні підлягають включенню до складу валових доходів такого платника податків для обчислення належного до сплати податку на прибуток.

Фактичні обставини справи підтверджують включення позивачем отриманих трансфертів до складу валових доходів, і правомірність їх включення до складу валових доходів підтверджена відповідачем під час проведення перевірки за атом №488.

Отже, позивач оприбуткувавши та оподаткувавши отримані капітальні трансфери, отримав право власності на ці кошти.

За приписами пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

За пп.. 7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами).

Отже за приписами Закону №168 до податкового кредиту відносяться витрати платника податку у зв'язку із сплатою (нарахуванням) податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів(робіт, послуг) для потреб власної господарської діяльності в межах оподатковуваних операцій та підтверджені належним чином складеними податковими накладними. При цьому не встановлюється залежність податкового кредиту від походження коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок платника податків та були використані для оплати вартості придбаних товарів (робіт, послуг).

На думку суду відповідач виключаючи зі складу податкового кредиту суму ПДВ, сплачену у результаті придбання товарів (робіт, послуг) з використанням коштів, отриманих у вигляді капітальних трансферів, встановлює додаткові, не передбачені законодавством обмеження стосовно формування податкового кредиту позивача, і тому ці висновки ДПІ не відповідають чинному законодавству України з питань оподаткування.

За актом перевірки №488 позивачеві зменшено податковий кредит на 18129,0 грн. у зв'язку з порушенням вимог п.187.10 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (далі - ПК України) при формуванні податкового кредиту під час здійснення операцій, які оподатковуються податком на додану вартість із застосуванням касового методу визначення податкових зобов'язань.

Відповідачем було встановлено, що позивач до складу податкового кредиту відносив податок на додану вартість, нарахований за податковими накладними, отриманими від ТОВ ВКФ «Союз ЛТД» без виникнення права на податковий кредит, у зв'язку з відсутністю оплати вартості поставленого товару цим СПД. Для визначення розміру завищеного податкового кредиту відповідач визначив питому вагу операцій, по яким зобов'язання враховуються за касовим методом, у загальному об'ємі оподатковуваних операцій здійснених позивачем. На підставі розрахованого відсотку відповідачем було визначено ПДВ та податковий кредити, які пов'язані з визначенням податкових зобов'язань за касовим методом, і на думку відповідача цей податковий кредит був безпідставно включений позивачем до декларації з податку на додану вартість.

Під час слухання справи позивач звернув увагу суду та відповідача, що ТОВ ВКФ «Союз» ЛТД у 2011 році здійснювало поставку позивачеві паливно-мастильних матеріалів, які використовувались для всієї господарської діяльності позивача, а у зв'язку із браком коштів оплата вартості поставлених товарів здійснювалась частково. Із загальної вартості поставленого у березні-червні 2011 року товару на суму 174250,19 грн. фактично оплачено позивачем було 115189,5 грн. або 66,11 відсотків. При цьому за даними відповідача відсоток послуг, що оподатковуються за касовим методом у загальному продажу становить 66 відсотків.

Наявність часткової оплати позивачем за поставлений товар від ТОВ ВКФ «Союз» ЛТД не спростовано відповідачем під час слухання справи.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України187 датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За п.187.10ст.187 ПК України у разі якщо платники податку, які постачають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), надають послуги з водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об'єднання співвласників багатоквартирних будинків, іншим подібним платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості (далі - ЖЕКи), датою виникнення податкових зобов'язань є дата зарахування коштів на банківський рахунок платника податку, а датою виникнення права на податковий кредит є дата списання коштів з банківського рахунка в оплату придбаних товарів/послуг.

Для розподілу податку на додану вартість сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг) між видами діяльності, по яким застосовується касовий та звичайний методи обчислення податкових зобов'язань передбачено таблицею 4 додатку 7 декларації з податку на додану вартість, форма та порядок складання якої затверджено наказом ДПА України від 25.01.2011р. №41, зареєстрованого в Мін'юсті України 16.02.2011р. за №197/18935.

За цією формою при визначенні податкового кредиту за касовим методом враховуються залишки ПДВ по товарам, використаним для отримання доходу за касовим методом. Порядок розподілу податкового кредиту подвійного призначення між операціями із застосуванням касового методу та звичайного способу визначення податкових зобов'язань з ПДВ наведено у листах ДПА України від 04.03.2011р. №4545/6/16-1515-26, та від 16.03.2011р. №7273/7/16-1117.

За цими листами податковий кредит подвійного призначення підлягає розподілу для включення до декларації з ПДВ у залежності від питомої ваги податкових зобов'язань обчислених за касовим методом у загальному об'ємі задекларованих податкових зобов'язань з ПДВ.

Суд зазначає, що ні в наказі ДПА України №41, ні в роз'яснювальних листах ДПА не передбачається розподіл між видами використання або повне ігнорування часткової оплати податку на додану вартість за податковими накладними, придбані товари та послуги за якими використовувались для отримання податкових зобов'язань за касовим методом та за звичайним порядком їх визначення.

Враховуючи те, що позивач за перевірений перерід фактично сплатив постачальнику ТОВ ВКФ «Союз» ЛТД 66,11% вартості поставленого товару, що відповідає частці податкового кредиту, дозволеного до декларування у березні-червні 2011 року у зв'язку з застосуванням касового методу визначення податкових зобов'язань, суд вважає неправомірним висновок ДПІ про завищення позивачем податкового кредиту на суму 18129 грн. по операціям з ТОВ ВКФ «Союз» ЛТД.

За актом перевірки позивач в порушення п 198.1 п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198 ПК України зависив податковий кредит за лютий 2011р. через відображення у його складі ПДВ по придбанню товарів у ПФ «Капітал Сервіс» на підставі податкової накладної від 19.01.2011р. №68 на суму ПДВ 1172,07 грн.. Зазначена податкова накладна включена до податкового кредиту як січня, так і лютого 2011 року, тобто двічі.

За приписами п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України податковий кредит з податку на додану вартість платника податків формується у зв'язку з придбанням товарів (послуг) для потреб господарської діяльності платника податків у разі підтвердження такого придбання належним чином складеними податковими накладними.

Отже судом вбачається, що позивач при формування податкового кредиту лютого 2011 року не підтвердив податковий кредит у сумі 1172 грн. належним чином складеними податковими накладними, і тому суд вважає правомірним висновок відповідача про завищення позивачем податного кредиту лютого 2011 року на 1172,0 грн..

Позивач проти наявності даного порушення не заперечував і повністю визнав правомірність нарахування йому за це порушення податкових зобов'язань з ПДВ спірним повідомленням-рішенням.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом скасування податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток від 30.09.2011р. № , та часткового скасування податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість від 30.09.2011р. № на суму 50426 грн., у т.ч. 33617 грн. (15488,0 грн. + 18129,0 грн.) - за основним платежем та 16809 грн. - за штрафними санкціями.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги комунального підприємства «Комунальне транспортне підприємство» до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції від 30.09.2011р. № .

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції від 30.09.2011р. № в частині нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 50426 грн., у т.ч. 33617 грн. - за основним платежем та 16809 грн. - за штрафними санкціями.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства «Комунальне транспортне підприємство» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 листопада 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.2