Справа № 813/583/17
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Львів № 813/583/17

09 год. 39 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування повідомлення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування повідомлення від 03.02.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, зобовязання прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2а-2017/2011від 16.09.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Львівський міський центр зайнятості як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, звільнений від сплати авансового внеску. А відтак, на думку позивача, орган державної виконавчої служби неправомірно повернув виконавчий документ стягувачеві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення; заперечень на позов не подав.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року у справі № 2а-2017/11/1370 задоволено позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості та стягнуто з ТОВ «Капітал фінанс» на користь Львівського міського центру зайнятості суму заборгованості у розмірі 131,86 грн.

На виконання зазначеної постанови Львівським окружним адміністративним судом 16.09.2011 року видно виконавчий лист № 2а-2017/2011.

Супровідним листом від 23.01.2017 року № 10/288 позивач скерував начальнику Сихівського ВДВС м. Львова виконавчий лист від 16.09.2011 року № 2а-2017/2011 та відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 4 ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» просив прийняти виконавчий лист на виконання.

03.02.2017 за результатами розгляду звернення Львівського МЦЗ державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, з підстав відсутності сплати авансового внеску відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи повідомлення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 згаданого Закону, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Абзацом 8 цієї ж частини передбачено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Згідно з п. 1 Положення про Львівський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Львівського обласного центру зайнятості 12.02.2016 року за № 59, Львівський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є державним органом та звільнений від сплати авансового внеску, у відповідача були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З огляду на наведене та враховуючи п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд дійшов висновку, що повідомлення державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.02.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2а-2017/2011 виданий 16.09.2011 року Львівським окружним адміністративним судом для стягнення з ТОВ «Капітал фінанс» на користь Львівського міського центру зайнятості суму заборгованості у розмірі 131,86 грн. суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, відтак адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. З урахуванням наведеного, для повноцінного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобовязання Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області повторно розглянути заяву Львівського міського центру зайнятості від 23.01.2017 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 2а-2017/2011, виданого 16.09.2011 року Львівським окружним адміністративним судом

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України судовий збір не відшкодовується, оскільки такий не було сплачено.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області повторно розглянути заяву Львівського міського центру зайнятості від 23.01.2017 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 2а-2017/2011, виданого 16.09.2011 року Львівським окружним адміністративним судом.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23.03.2017 року.

Суддя Клименко О.М.