Справа № 2-а-8035/09/1570
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2011 р.Справа № 2-а-8035/09/1570

Категорія:14Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

за участю секретаря Алексєєвої Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області про скасування постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом , в якому просив скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області від 23.03.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування позову зазначив, що арештоване майно, а саме, 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 А у м. Южному Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя, тому оскаржувана постанова відповідача порушує його права як власника майна щодо вільного володіння, користування та розпорядження ним.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом не встановлено факту наявності у позивача разом із боржником права сумісної власності на арештоване майно, тому оскаржений акт не порушує його майнових прав та є таким, що винесений відповідно до процедури та підстав, визначених ст.ст.50, 55 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 04.05.2007 року постановою відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області обєднано пять виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження щодо стягнення з СПД ОСОБА_4 на користь ДПІ в м. Южне грошової суми у загальному розмірі 101 897,50 грн.

Постановою відповідача від 23.03.2008 року накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 А у м. Южному Одеської області.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача з даним позовом став факт накладення арешту на майно, яке, за його твердженнями, є спільною сумісною власністю подружжя.

Загальний порядок провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця), та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У іншому порядку, встановленому розділом VII ЦПК України, розглядаються скарги на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців чи інших посадових осіб державної виконавчої служби тільки, якщо вони стосуються примусового виконання судового рішення, постановленого відповідно до ЦПК України, незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

З детального аналізу положень ст.181 КАС України, ст. 383 ЦПК України, 121-2 ГПК України колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають розгляду в порядку здійснення судового контролю вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт. Ці вимоги повязані з визнанням цивільних прав та обовязків, тому до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом предявлення позову в порядку цивільного судочинства (наприклад, про визнання права на описане майно та виключення його з опису).

В свою чергу, предметом оскарження відповідно до положень ст. 181 КАС України можуть бути рішення (правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність державної виконавчої служби (державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби), що стосуються прав свобод чи інтересів лише учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій.

Позивач не є учасником виконавчого провадження, за яким винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та не залучався державним виконавцем до проведення виконавчих дій, отже він позбавлений права оскаржувати рішення відповідача в порядку КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оскільки зазначений спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що, в свою чергу. є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись: ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області про скасування постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2