Справа № 813/1890/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року № 876/459/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій, -

встановив:

07.06.2016 позивач звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідача, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.02.2016 № 418 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.» та відновити обставини, які існували до порушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що по матеріалах проведеного службового розслідування за заявою ОСОБА_3, оскаржуваним нею наказом, їй оголошено догану за те, що вона будучи посадовою особою поліції, отримавши інформацію про вчинення кримінального правопорушення (спричинення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_4.) не повідомила про це в найближчий орган поліції, що унеможливило виїзд СОГ та належне документування кримінального правопорушення. Цей наказ винесено з порушенням відповідачем процедури проведення службового розслідування, неповнотою та упередженістю в дослідженні обставин, причинно-наслідкового зв'язку, наслідків виявлених порушень, а спірне рішення прийнято на підставі висновку, який не містить обов'язкових даних та ґрунтується на припущеннях.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вона не порушувала обов'язки покладені на неї як на поліцейського, так і фізичної особи. При цьому, така подія, як не повідомлення в поліцію, щодо нанесення її братові тілесних ушкоджень, не може вважатись прихованою від єдиного обліку, оскільки її було внесено до ЄРДР ще 17.01.2016, одразу після виявлення тілесних ушкоджень. Отже, оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки виданий всупереч нормам чинного законодавства та без належної оцінки обставин справи.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином були повідомлений про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторони не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у її відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни та можливих протиправних дій слідчим СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 22.02.2016 складено висновок, яким запропоновано оголосити позивачу догану за неповідомлення про вчинення кримінального правопорушення в найближчий орган поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 418 від 29.02.2016, за порушення вимог наказу МВС України від 06.11.2015 № 1377 та Закону України «Про Національну поліцію» слідчому СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 оголошено догану.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій позивача, оскільки ОСОБА_2 не виконавши передбачений законодавством обов'язок, щодо повідомлення про подію, яка мала місце з її братом, допустила порушення службової дисципліни. При цьому, процедура проведення службового розслідування, за наслідками якого встановлено порушення позивачем ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні порушення та інші події, проведена у відповідності до норм чинного законодавства.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-УІІІ від 02.07.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України» поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Частиною 2 статті 18 вищезазначеного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

На момент виникнення спірних правовідносин, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений не був, а на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460 - IV (далі - Статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

За приписами статтей 1,2 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, за яке, ці особи згідно із статтею 6 Статуту несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст. 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до п.1.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція №230), призначається службове розслідування.

Проведенню службового розслідування відносно позивача слугувала заява адвоката Піти Я.І. в інтересах громадянина ОСОБА_3, яка надійшла 01.02.2016 до УКЗ ГУ НП у Львівській області, щодо порушення службової дисципліни та вчинення неправомірних дій слідчим СВ Самбірського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, що виявилось у перевищенні останньою службових повноважень по відношенню до ОСОБА_3 та вимаганні від нього грошових коштів.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 04.02.2016 № 205 за вказаним фактом було призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено порушення слідчим СВ Самбірського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, яка затверджена Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 та ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», яка будучи посадовою особою поліції, отримавши інформацію про вчинення кримінального правопорушення (спричинення тілесних ушкоджень її братові ОСОБА_4.), не повідомила про це в найближчий орган поліції, що унеможливило виїзд СОГ з метою документування кримінального правопорушення.

За результатами службового розслідування видано наказ ГУ НП у Львівській області № 418 від 29.02.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.», пунктом 1 якого до ОСОБА_2, за порушення вимог наказу МВС України від 06.11.2015 № 1377 та Закону України «Про Національну поліцію», було застосовано дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу відзначає, що для правильного вирішення питання стосовно правомірності чи неправомірності застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення, обставина яку необхідно з'ясувати, є зокрема, те чи мав місце сам факт невиконання або неналежного виконання працівником поліції його посадових обов'язків, які підстави для застосування такого стягнення, і чи є такий факт порушенням дисципліни у розумінні Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту з урахуванням всіх обставин та специфіки посади поліцейського.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за наслідками проведення службового розслідування було оголошено догану за неповідомлення про вчинення кримінального правопорушення в найближчий орган поліції.

Порядок ведення єдиного обліку органами Національної поліції України, у тому числі їх структурними (відокремленими) підрозділами (відділами, відділеннями) (далі - органи поліції) заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також порядок здійснення контролю за його дотриманням передбачено Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 (далі - Інструкція № 1377).

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції № 1377 передбачено, що посадова особа органу поліції в разі перебування поза межами органу, в якому вона призначена, на території України в разі звернення до неї громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких зобов'язана вжити заходів щодо запобігання правопорушенням і їх припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ Інструкції прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2016 року в клубі-ресторані «Ейва», що знаходиться в м. Самборі Львівської області, відбулася бійка серед учасників яких був брат позивача ОСОБА_4 та про цю подію він повідомив свою сестру ОСОБА_2, яка приїхала у розважальний клуб і як встановлено судом не перебувала у цей час на службі.

Як вбачається з витягу кримінального провадження № 0000052 ОСОБА_4 близько 16 год 17.01.2016 звернувся до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою про те, що 17.01.2016 приблизно о 2-3 год ночі у м. Самборі по вул. Купилевій, працівники розважального закладу «Ейва» його побили, чим спричинили тілесні ушкодження (а. с. 178).

Крім того, згідно довідки по кримінальному провадженні № 0000052 вбачається, що 17.01.2016 на тел. « 102» від чергової медсестри Самбірської ЦРЛ п. Гулич надійшло телефонне повідомлення про те, що в лікарню поступив ОСОБА_4 з діагнозом забійне садно лівої вушної раковини (а. с. 178, зворот).

Вказані телефонне повідомлення та заява зареєстровані в ЖЄО № 272 від 17.01.2016.

Кримінальну справу порушено за ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), яка, відповідно до ст. 477 КПК України, входить до переліку проваджень приватного обвинувачення і відповідно до положень вказаної статті та ч. 4 ст. 26 КПК України може бути розпочате лише за заявою потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, висновок, який зроблений відповідачем під час службового розслідування про те, що не повідомлення позивачем про вчинення кримінального правопорушення в найближчий орган поліції, унеможливило виїзд слідчо-оперативної групи та належне його документування, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки такі дії без заяви потерпілого у справах приватного обвинувачення не здійснюються.

Крім того, в розумінні ч. 2 ст. 18 Закону «Про Національну поліцію», поліцейський повинен повідомити в найближчий орган поліції лише про таку подію, яка загрожує особистій чи публічній безпеці. Аналогічні положення передбачені і п. 4 розділу ІІ Інструкції № 1377 від 06.11.2015.

Також, у висновку про службове розслідування відносно ОСОБА_2 відповідачем не наведено, які саме негативні наслідки спричинили дії чи бездіяльність позивача, яка саме завдана цим шкода, чим подія становила загрозу особистій чи публічній безпеці та не дотримано принципу всебічного дослідження обставин стосовно предмета службового розслідування. Оскільки службове розслідування проводилось за заявою адвоката Піти Я.І. в інтересах громадянина ОСОБА_3, щодо порушення службової дисципліни та вчинення неправомірних дій слідчим СВ Самбірського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, що виявилось у перевищенні останньою службових повноважень по відношенню до ОСОБА_3 та вимаганні від нього грошових коштів, то саме ці обставини мали бути досліджені під час службового розслідування і покладені в основу висновку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не доведено факту неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків, та, як наслідок, підстав для накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, на думку суду апеляційної інстанції, є помилковим. Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийняв рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування прийнятого відповідачем наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.02.2016 № 418 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.».

Суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи є визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, а тому в задоволенні позову в частині визнання неправомірних дій відповідача слід відмовити.

З огляду на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 94, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 813/1890/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.02.2016 № 418 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова в повному обсязі складена та підписана 20.03.2017.