Справа № 638/11298/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р. Справа № 638/11298/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. по справі № 638/11298/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова відповідача щодо відмови в перерахунку їй розміру пенсії у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів";

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок призначеної з червня 2014 року пенсії державного службовця з 1 грудня 2015 року в зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців на підставі Довідки про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію №11 від 09.06.2016 року, виданої Харківською обласною радою, відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу", в редакції, що діяла на момент призначення мені пенсії, зі збереженням проценту нарахування пенсії на момент її часткового призначення в червні 2014 року в розмірі 70% від середнього заробітку з урахуванням розмірів виплат, включених до розміру середньої заробітної плати (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, заміщення, премії до державних свят та ювілейних дат);

- зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" пенсії з 01 червня 2015 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі міста Харкова відновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії - з 08 січня 2016 року.

В іншій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Не погоджуючись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в зв'язку з чим фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги , заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

В зв'язку з реорганізацією первісного відповідача та відповідно до ст.55 КАС України судом проведена заміна управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі міста Харкова на правонаступника управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі міста Харкова.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, з червня 2014 року отримувала пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу" із розрахунку 70% від заробітної плати.

Після призначення пенсії та по теперішній час позивачка продовжує працювати в Харківській обласній раді на посаді головного спеціаліста відділу з організаційних питань та взаємодії з органами місцевого самоврядування управління організаційного забезпечення діяльності ради, з якої призначено пенсію.

З квітня 2015р. виплата пенсії позивачу призупинена з підстав продовження нею перебування на посаді державного службовця.

20 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила поновити з 01.04.2015 року виплату призначеної пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова від 02.08.2016 року позивачу відмовлено в поновленні виплати призначеної пенсії державного службовця, оскільки пенсія їй призначена відповідно до Закону України " Про державну службу" з 2014р., вона працює на посаді в органах місцевого самоврядування, а тому на неї поширюється порядок виплати пенсії, встановлений Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".(а.с.33)

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції в повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посада на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до цього Закону. Також суд виходив з того, що з 01.05.2016р. набрав чинності Закону України "Про державну службу", дія якого не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування , а тому на позивача не поширюється законодавче тимчасове припинення пенсії працюючим державним службовцям, встановлені Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016р № 1774-УШ.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Положеннями вказаного вище Закону України внесені зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме частину 7 статті 21 Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Положення зазначеної статті закону є чинними, не скасовані та не визнані неконституційними

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 року набрав законної сили новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, у відповідності до прикінцевих положень Закону визнано таким, що стратили чинність: 1) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; 2) Постанову Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 491); 3) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 26, ст. 273; 2014 р., № 1, ст. 2, № 12, ст. 178, № 22, ст. 798; 2015 р., № 4, ст. 17).

Отже, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Суд зазначає, що для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Колегія суддів звертає увагу, що саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що прямо зазначено в п. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі у органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Враховуючи, що як на момент зупинення виплати так і до теперішнього часу позивач продовжує працювати в органах місцевого самоврядування на посаді головного спеціаліста відділу з організації питань та взаємодії з органами місцевого самоврядування управління організаційного забезпечення діяльності ради Харківської обласної ради, вона є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Більш того, стаття 21 зазначеного Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування», в редакції з 02.03.2015 року, містить зобов'язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам які працюють в органі місцевого самоврядування та не має жодних виключень, в тому числі стосовно ветеранів військової служби.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому як судом першої інстанції позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.155 КАС України в зв'язку з їх відкликанням та по суті не розглядалися. Апеляційна скарга не містить викладення обґрунтувань порушень судом в цій частині норм процесуального права, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо неправильного застосування норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, проте містить вимоги про скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу та надаючи оцінку рішення суду першої інстанції також відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні зобов'язаний перевірити, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п.1,4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції від 03.02. 2017 року в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.п.1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. по справі № 638/11298/16-а скасувати в частині зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі міста Харкова відновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії - з 08 січня 2016 року.

Прийняти нову постанову, якою в цій частині в задоволені позову ОСОБА_2 -відмовити.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017р. по справі №638/11298/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 20.03.2017 р.