Справа № 826/26647/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
13 березня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Собківа Я.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.
за участю секретаря: Понсе Кашоіди О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними наказів, поновлення на посаді,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними наказів, поновлення на посаді.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.
Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , проходив службу у Збройних Силах України на посаді полковника медичної служби, директора Військово-медичного департаменту (Головний держаний санітарний лікар) Міністерства оборони України, на підставі наказу МОУ від 26 грудня 2013 року №416.
Наказом Міністра оборони України №28 від 19 січня 2015 року (по особовому складу) полковника медичної служби ОСОБА_1 , директора Військово-медичного департаменту (Головного державного санітарного лікаря) Міністерства оборони України, на підставі Указу Президента України від 22 грудня 2014 року №946/2014, відповідно до п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження Міністра оборони України.
В подальшому, наказом Міністра оборони України від 06 листопада 2015 року №894 (по особовому складу) відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, полковника медичної служби ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні Міністра оборони України, колишнього директора Військово-медичного департаменту (Головного державного санітарного лікаря) Міністерства оборони України, звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів).
Позивач вважаючи зазначені накази протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року задоволено клопотання відповідача та залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу Міністра оборони України від 19 січня 2015 року №28 (по особовому складу), в частині увільнення від займаної посади директора Військово-медичного департаменту (Головного державного санітарного лікаря) Міністерства оборони України та зарахування у розпорядження Міністра оборони України полковника медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування наказу Міністра оборони України від 06.11.2015 року №894, в частині звільнення з військової служби в запас полковника медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновлення полковника медичної служби ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України на посаді директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, прийшов до висновку, що оскаржуваний наказ від 06.11.2015 року №894 в частині увільнення та звільнення позивача з займаної посади, був виданий з дотриманням вимог чинного законодавства, нормативних актів, які регулюють проходження військової служби та не підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Указом Президента України «Про внесення змін до додатка №1 до Указу Президента України від 21 березня 2002 року № 277» від 22 грудня 2014 №946/2014, установлено, що посада директора Військово-медичного департаменту підлягає заміщенню особою вищого офіцерського складу, та за цією посадою встановлено військове звання «генерал-майор медичної служби».
Указ №946/2014 набрав чинності 25 грудня 2015 року, а отже з 25 грудня 2015 року за посадою директора Військово-медичного департаменту встановлено військове звання «генерал-майор медичної служби».
26 грудня 2015 року на виконання вимог Указу №946/2014 до штату центрального апарату Міністерства оборони України №01/080 було внесено зміни згідно переліку змін від 26 лютого 2015 року №226/4/5499.
Відповідно до п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання, зокрема, допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.
Згідно пункту 239 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовців, які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів і які не набули права на пенсію за вислугою років, командир (начальник) попереджує про звільнення у письмовій формі не пізніше ніж за два місяці до проведення таких заходів.
Відповідно до пункту 12.7 Інструкції, бесіда з полковниками з питань звільнення проводиться начальником військового навчального закладу, науково-дослідної установи, органу військового управління Збройних Сил України, командиром повітряного командування, командувачем оперативного командування, начальником роду військ, командувачем спеціальних сил чи виду Збройних Сил України, керівником структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України чи Міністерства оборони України або їх заступниками, заступниками начальника Генерального штабу Збройних Сил України та Міністра оборони України.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2015 року Міністром оборони України з метою вирішення питання подальшого службового використання на військовій службі з полковником медичної служби ОСОБА_1 проведено бесіду, що підтверджується листом Міністра оборони України генерала армії України Полторака С.П. від 24 лютого 2016 року №220/1668. За результатами бесіди позивач подав рапорт про направлення його на військово-лікарську комісію для визначення придатності до проходження військової служби з послідуючим наданням невикористаної відпустки за 2014 рік. На зазначеному рапорті Міністром оборони України накладено резолюцію «Директору Адміністративного департаменту - підготувати наказ на військово-лікарську комісію, директору Департаменту кадрової політики - підготувати наказ про зарахування в розпорядження».
У зв`язку із цим, на підставі подання, підписаного першим заступником Міністра оборони України від 19 січня 2015 року, Міністром оборони України було видано наказ від 19 січня 2015 року №28 (по особовому складу) про зарахування позивача в розпорядження Міністра оборони України, на підставі Указу Президента України від 22 грудня 2014 року №946/2014, відповідно до п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу директора Адміністративного департаменту Міністерства оборони України від 19 січня 2015 року №7, ОСОБА_1 вибув до Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» на обстеження військово-лікарською комісією, що підтверджується направленням на медичний огляд поліклініки ГВМКЦ з метою обстеження військово-лікарською комісією на предмет придатності до військової служби.
В подальшому, в період з 19 січня 2015 року до 12 жовтня 2015 року, позивач перебував на лікуванні та щорічних відпустках, що підтверджується виписками та довідками, а саме:
- 19 січня 2015 року відповідно до наказу директора Адміністративного департаменту Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 19 січня 2015 №7, позивач вибув до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100ліжок) на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби;
- 05 березня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 05 березня 2015 року №26, позивач прибув з лікування ГВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» та з 05 березня 2015 року вибув на лікування до клініки Інституту клітинної терапії (довідка ВЛК від 03 березня 2015 року №192);
- 19 березня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 20 березня 2015 №33, позивач прибув з лікування клініки Інституту клітинної терапії та 20 березня 2015 року вибув до ГВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» для визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України;
- 26 березня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 26 березня 2015 року №36, позивач прибув з лікування ГВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» та вибув на 45 діб (у щорічну основну відпустку за 2014 рік з урахуванням святкових днів 12.04; 1.05; 9.05) з « 26» березня по « 12» травня 2015 року (довідка ВЛК від 24 березня 2015 року №361).
- 13 травня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 13 травня 2015 року №52, позивачем було продовжено щорічну основну відпустку за 2014 рік на час хвороби терміном на 30 діб з « 13» травня по « 12» червня 2015 року;
- 13 червня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 12 червня 2015 №65, позивач вибув на 45 діб (у щорічну основну відпустку з урахування святкових днів за 2015 рік) з « 13» червня по « 28» липня 2015 року;
- 16 червня 2015 року по 09 жовтня 2015 року перебуваючи у відпустці позивач знаходився на стаціонарному лікуванні;
- 12 жовтня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 12 жовтня 2015 року №117, позивач прибув та відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 січня 2015 року №28 приступив до виконання обов`язків, перебуваючи у розпорядженні Міністра оборони України, (рапорт полковника медичної служби Андронатія В.Б. (вх. від 12 жовтня 2015 року №1780кв, виписні епікризи);
- 28 жовтня 2015 року по 02 листопада 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 30 жовтня 2015 року №123 перебував на амбулаторному лікування (довідка №956/2028);
- 10 листопада 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 12 листопада 2015 року №129, позивач вибув на стаціонарне лікування (рапорт полковника медичної служби ОСОБА_1 (вх. №п/3649 від 10 листопада 2015 року);
- 01 грудня 2015 року згідно з наказом директора ВМД МОУ від 01 грудня 2015 року №135, позивач прибув зі стаціонарного лікування (виписка з історії хвороби №5891).
Відповідно до наказу директора Військово-медичного департаменту від 12 жовтня 2015 року №117 (по стройовій частині) позивач прибув із щорічної основної відпустки за 2015 рік та приступив до виконання обов`язків у розпорядженні Міністра оборони України при Військово-медичному департаменті Міністерства оборони України.
Після появи позивача 12 жовтня 2015 року на військовій службі, з метою вирішення питання його подальшого службового використання, 16 жовтня 2015 року ТВО директора Військово-медичного департаменту з позивачем проведено бесіду за участю представників кадрових і юридичних служб.
Як встановлено з аркушу бесіди від 16 жовтня 2016 року, під час бесіди ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність відповідних рівнозначних вакантних посад за фахом та досвідом роботи, при цьому запропоновано посаду заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону шпк «полковник медичної служби». Від запропонованої посади позивач відмовився та виявив бажання звільнитися у зв`язку із проведенням організаційних заходів. Зазначене засвідчено його особистим підписом.
Внаслідок зазначених організаційних заходів зі штату апарату Міністерства оборони України посаду директора Військово-медичного департаменту шпк «полковник медичної служби» посадовий оклад 2080 грн., ВОС 9001002 виведено та введено посаду директора Військово-медичного департаменту шпк «генерал-майор медичної служби» посадовий оклад 2100 грн., ВОС 9001001. У зв`язку із цим, посада, яку займав позивач, скорочувалася до 28 лютого 2015 року.
Згідно пункту 1.2 Настанови з організаційно-штатної роботи у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 30 грудня 2011 року №856ДСК, організаційні заходи - заходи, які проводяться з військовими частинами з метою зміни складу, підпорядкованості, дислокації, чисельності, кількості конкретних посад, категорій військових звань, рівнів освіти, військово-облікових спеціальностей (ВОС) особового складу, а також озброєння, військової техніки та іншого майна. До організаційного заходу відносяться серед іншого заходи щодо внесення змін до штату.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції з розробки штатів і табелів органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, затвердженої наказом МОУ від 23 грудня 2011 року №808 ДСК, штат органу військового управління - відомчий нормативний документ, що визначає їх склад, організаційну структуру, чисельність особового складу та ін. У штаті військової частини, серед іншого, зазначається найменування, кількість посад особового складу, військові звання, військово-облікові спеціальності (далі - ВОС), посадові оклади. Перелік змін до штату - нормативний документ, згідно з яким до штату вносяться зміни до складу, організаційної структури, чисельності особового складу.
Так в своєму рішенні суд першої інстанції відхилив доводи позивача щодо переважного права на заміщення посади директора Військово-медичного департаменту. Такого висновку суд першої інстанції дійшов з огляду на наступне.
Концепцією військової освіти в Україні, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1997 року №1410, встановлено такі рівні вищої військової освіти: військова освіта за програмою молодших спеціалістів; вища військово-спеціальна освіта; вища військова оперативно-тактична освіта; вища військова оперативно-стратегічна освіта.
Підготовка офіцерів оперативно-стратегічного рівня здійснюється в Академії Збройних Сил України за військовими кваліфікаціями: «магістр державного військового управління» та «спеціаліст-офіцер військового управління оперативно-стратегічного рівня».
Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 березня1999 року №394, від 17 грудня 2008 року №1089 Академію Збройних Сил України реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет оборони України.
Враховуючи зазначене, вища освіта рівня «магістра державного управління», яку позивач здобув по закінченню Львівського регіонального інституту державного правління Національної академії державного управління при Президентові України і спеціальністю «Державне управління» відповідно до законодавства не відповідає оперативно-стратегічному рівню військової освіти. При цьому, другий кандидат, який розглядався на посаду директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, ОСОБА_2 мав вищу кваліфікацію (науковий ступінь «кандидат медичних наук»).
06 листопада 2015 року Міністром оборони України було прийнято рішення №322350/з за доповіддю директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України (№249/6/7990) щодо звільнення позивача з військової служби. У зв`язку із цим, цього ж дня з позивачем було повторно проведено бесіду під час якої позивачу доведено про прийняте Міністром оборони України рішення щодо його звільнення та повідомлено, що документи про його звільнення будуть направлені за місцем його реєстрації.
Згідно пункту «б» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом проводиться на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті. Відповідно до абзацу шістнадцятого частини восьмої цієї статті передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами «в», «г», «е», «є», «и» частини шостої та пунктами «в», «г», «е», «є» частини сьомої цієї статті. Згідно пункту «г» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доводи позивача щодо неможливості його звільнення в особливий період у зв`язку із проведенням організаційних заходів є помилковими та не ґрунтується на вимогах закону.
Відповідно до п.4 Переліку документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 18 до Інструкції), у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів подаються: висновок (постанова) військово-лікарської комісії; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Відповідно до п.1.5 Інструкції, на осіб офіцерського складу, які подаються до звільнення з військової служби оформляється подання. Таке подання було оформлено на позивача та направлено разом з аркушами бесід, розрахунком вислуги років на пенсію та висновком ВЛК за належністю до Міністерства оборони України, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.
Звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів проводиться у разі неможливості їх використання на службі. Абзацом третім пункту 12.2 розділу XII Інструкції визначено, що неможливість використання осіб офіцерського складу на військовій службі визначається відсутністю вакантних рівнозначних посад за основною або спорідненою військовими спеціальностями, у межах Збройних Сил України, що підтверджується відповідними кадровими органами.
Так Директором Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України у поданні на звільнення полковника медичної служби ОСОБА_1 зазначено, що розмістити офіцера в Збройних Силах України на рівнозначних посадах можливості немає. Факт неможливості розміщення позивача на рівнозначних та вищих посадах у Збройних Силах України підтверджується також і листом Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 03 лютого 2016 року №226/2/865.
На підставі подання директора Військово-медичного департаменту, висновку (постанови) військово-лікарської комісії та копії розрахунку вислуги років військової служби, Міністром оборони України було видано наказ від 06 листопада 2015 року №894 про звільнення полковника медичної служби ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пункту «г» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті) у зв`язку із проведенням організаційних заходів.
Наказом директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України від 01 грудня 2015 року №135, зазначеного військовослужбовця з 14 січня 2016 року було виключено із списків особового складу із проведенням відповідного розрахунку всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату. Після звільнення з військової служби позивач набув право на пенсію за вислугу років в максимально можливих відсотках від грошового забезпечення, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб».
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Міністра оборони України від 06 листопада 2015 року №894 (по особовому складу) про звільнення полковника медичної служби ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні Міністра оборони України, колишнього директора Військово-медичного департаменту (Головного державного санітарного лікаря) Міністерства оборони України з військової служби у запас відповідно до пункту «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) було видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено законодавством з питань проходження військової служби, а тому є обгрунтованим та не підлягає скасуваню.
Натомість позивачем не надано належних доказів щодо незаконного звільнення його із займаної посади, що вказує на відсутність підстав для поновлення останнього на посаді. При цьому з боку Міністерства оборони України вживалися всі визначені законом заходи щодо розміщення позивача на вакантних посадах.
За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Міністра оборони України від 06.11.2015 року №894 в частині звільнення з військової служби в запас полковника медичної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновлення полковника медичної служби ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України на посаді директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, колегія суддів знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено 20.03.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Костюк Л.О.

Вівдиченко Т.Р.