Справа № 819/130/17
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/130/17

15 березня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Павловського Ю.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області № 11/8 від 05.01.2017 згідно якого позивача звільнено з посади начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області у звязку з припиненням державної служби за ініціативою субєкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити позивача на посаді начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області з 05.01.2017;

- стягнути з ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області на корить позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 по справі № 819/130/17 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на корить позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2017 наказом ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області № 11/8 позивача звільнено з посади начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області у звязку з припиненням державної служби за ініціативою субєкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу". Виданий оскаржений наказ вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з таких підстав.

Підставою для видання оскарженого наказу слугувало подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017. Згідно зазначеного подання дисциплінарна комісія встановила, що позивач порушила пункт 5 частини другої ст. 65 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII). Однак звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення, а тому відповідно до частини третьої ст. 66 Закону № 889-VIII відповідач повинен був позивачу оголосити догану за порушення пункту 5 частини другої ст. 65 Закону № 889-VIII.

Крім того позивач зазначає, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення було безпідставне внесення до Реєстру відомості граф "по батькові", "місце народження дитини" та "місце проживання батьків" до актового запису про народження № 59, складеного Відділом 22.04.1944 щодо ОСОБА_5 та актового запису про народження № 45, складеного Відділом 07.10.1945 щодо ОСОБА_6, чим порушила пункт 2.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі Правила № 96/5).

Однак, позивач звернула увагу суду на те, що вона внесла до Реєстру зазначені відомості граф до актового запису № 59 24.12.2015, а дисциплінарне стягнення за зазначене порушення застосовано 05.01.2017, а тому відповідно до частини третьої ст. 65 Закону № 889-VIII позивач не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності, оскільки минув один рік після його вчинення.

Водночас зазначила, що в жовтні 2008 року за високий професіоналізм та бездоганну працю була нагороджена грамотою Тернопільської обласної ради, а 07.10.2011 за зразкове виконання службових обовязків, повязаних з реалізацією державної правової політики отримала подяку від начальника ОСОБА_4 територіального Управління юстиції у Тернопільській області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та поясненні, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що оскаржені дії відповідача щодо видання на підставі подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 наказу № 11/8 від 05.01.2017 здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та посилаючись на пояснення викладені у письмовому заперечені, просила у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області з 04.08.2003 р. по 05.01.2017 р., що підтверджується відомостями про роботу у трудовій книжці БТ-ІІ № 6845240.

Позивач прийняла присягу державного службовця 23.12.1993 року, про що свідчить відповідний запис у зазначеній трудовій книжці.

Наказом в.о. начальника ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області №11/8 від 05.01.2017 р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області у зв'язку із припиненням державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" з 05.01.2017 р..

Підставою винесення даного наказу стало те, що 14.12.2016 в Головне ТУЮ у Тернопільській області надійшло доручення Міністерства юстиції України від 13.12.2016 р. № 27163-0-32-16/19.1 щодо підтвердження факту видачі Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області документів та повідомлення про відповідність їх відомостей даним паперових носіїв актових записі цивільного стану. Зазначену відповідь потрібно було надати до 22.12.2016 р..

За результатами перевірки встановлено, що позивач безпідставно внесла до Реєстру відомості граф "по батькові", "місце народження дитини" та "місце проживання батьків" до актового запису про народження № 59, складеного Відділом 22.04.1944 р. щодо ОСОБА_5 та актового запису про народження № 45, складеного Відділом 07.10.1945 р. щодо ОСОБА_6, чим порушила пункт 2.7 Правил № 96/5.

На підставі чого відповідач 20.12.2016 р. за вих. № 13303/02.1-01-03.1 надіслав інформацію Міністерству юстиції України щодо підтвердження факту видачі Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області та повідомив про їх розбіжність з даними паперових носіїв актових записів цивільного стану.

Крім того, 05.01.2017 р. начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ОСОБА_7 подано заступнику начальника ОСОБА_4 ТУЮ з питань державної реєстрації начальнику Управління державної реєстрації ОСОБА_8 (далі заступник ОСОБА_8В.) пропозицію щодо застосування дисциплінарного стягнення до позивача.

У звязку з чим, 05.01.2017 р. заступником ОСОБА_8 подано в.о. начальника ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_9 подання щодо застосування дисциплінарного стягнення до позивача.

Під час розгляду матеріалів дисциплінарної справи щодо позивача, дисциплінарна комісія встановила, про що складено протокол № 1 засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017, що позивач вчиняла систематичні порушення пункту 7 частини першої ст. 8, пункту 5 частини другої ст. 65 та пункту 1 частини другої ст. 65 Закону № 889-VIII.

Внаслідок чого, 05.01.2017 р. Головою дисциплінарної комісії ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_10 подано в.о. начальника ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_9 подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 р. у вигляді звільнення з роботи у звязку з припиненням державної служби за ініціативою субєкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", ОСОБА_1, начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області.

05.01.2017 р. відповідач на підставі зазначеного подання видав оскаржений наказ згідно якого позивача звільнено із займаної посади.

Не погоджуючись із оскарженим наказом позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом у суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі частиною першою ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Водночас частиною другою ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарними проступками серед інших є: порушення Присяги державного службовця; невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до частини першої ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності, за яке до нього може бути застосоване одне дисциплінарне стягнення, із видів, які визначені частиною першою ст. 66 Закону № 889-VIII.

Водночас, частинами третьою, пятою та шостою ст. 66 Закону № 889-VIII визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2 - 4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Як випливає із оскарженого наказу, що позивача звільнено зі займаної посади у звязку з припиненням державної служби за ініціативою субєкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" на підставі протоколу засідання № 1 засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017; пояснення ОСОБА_1; інші матеріали.

Суд, проаналізувавши усі матеріали справи, з'ясувавши усі обставини та перевіривши їх доказами дійшов висновку, що відповідач безпідставно застосував до позивача ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, з таких підстав.

Як випливає з матеріалів справи, в тому числі з протоколу № 1 засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017, що позивач безпідставно внесла до Реєстру відомості граф "по батькові", "місце народження дитини" та "місце проживання батьків" до актового запису про народження № 59 та 24.02.2016 складеного Відділом 22.04.1944 щодо ОСОБА_5 та актового запису про народження № 45, складеного Відділом 07.10.1945 щодо ОСОБА_6 на підставі чого дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що зазначені порушення позивач вчиняла систематично.

Однак, частиною третьою ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4, позивач внесла до Реєстру зазначені відомості граф до актового запису № 59 24.12.2015, а дисциплінарне стягнення за зазначене порушення застосовано 05.01.2017, а тому відповідно до частини третьої ст. 65 Закону № 889-VIII позивач не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності, оскільки минув один рік після його вчинення.

Отже, позивач вчинила один дисциплінарний проступок, а не вчиняла систематичні (повторно протягом року) дисциплінарні проступки, як встановила дисциплінарна комісія.

Крім того, із подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 випливає, що позивач порушила вимоги пункту 7 частини першої ст. 8 та пункту 5 частини другої ст. 65 Закону № 889-VIII, а у самому висновку дисциплінарної комісії, яке оформлене протоколом № 1, вкаазно про те, що позивач порушила пункт 1 частини другої ст. 65 Закону № 889-VIII, а саме Присягу державного службовця.

Представник ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області в судовому засідання вказала, що підставою звільнення позивачки було не виконання нею посадових обов'язків, вчинення дисциплінарного проступку та порушення присяги державного службовця.

Однак, звільнення з державної служби є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою припинення державної служби є порушення посадовою особою присяги державного службовця, неможливість застосування до цієї особи за таке порушення заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути належно вмотивовано.

Обовязковість такого мотивування зумовлена тим, що застосування заходів дисциплінарного впливу до державних службовців, врегульована Законом № 889-VIII, який визначає види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, що має наслідком забезпечення належного захисту законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини десятої ст. 69 Закону № 889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Також частиною першою ст. 77 Закону № 889-VIII визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання подання дисциплінарної комісії у державному органі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дисциплінарна комісія безпідставно у зазначеному подані рекомендувала начальнику ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_9 звільнити позивача зі займаної посади, оскільки за порушення пункту 5 частини другої ст. 65 Закону № 889-VIII державний службовець притягається до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 р. носить лише рекомендаційний характер, а відтак не є обов'язковим до виконання.

Водночас, суд зазначає, що відповідач зобовязаний був видати оскаржений наказ на підставі зазначеного подання від 05.01.2017 р., як це визначено частиною першою ст. 77 Закону № 889-VIII, а не на підставі протоколу № 1 засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017 р., як це зробив відповідач.

Відповідно до частин першої та другої ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частиною другою ст. 67 Закону № 889-VIII визначено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність державного службовця серед інших є: усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород.

Як випливає з пояснення ОСОБА_1 від 05.01.2017 р. та інших документів, що також є підставою для прийняття оскарженого наказу, позивач визнала свою провину у вчиненні порушення вимоги п.2.7 Правил № 96/5 та зазначила, що в подальшому зобовязується неухильно та у повній мірі дотримуватися всіх вимог Правил № 96/5, що само собою не тягне за собою звільнення з роботи.

З службової характеристики від 05.01.2017 р., яка складена начальником відділу державної реєстрації цивільного стану Управління державної реєстрації ОСОБА_7, випливає те, що позивач володіє системними знаннями, достатніми для вирішення завдань професійного характеру. Самостійно і оперативно приймає рішення та здійснює контроль за їх реалізацію.

Цілеспрямовано організовує свою роботу і може успішно керувати ситуаціями. Має ділову спрямованість та організаторські здібності.

Відповідно до службової записки, яка складена начальником відділу кадрової роботи та державної служби ОСОБА_11, позивач станом на 05.01.2017 р. до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.

Крім того, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.07.2014 р., скасовано постанову слідчого прокуратури Лановецького району Тернопільської області від 24.02.2012 р. на підставі якої позивача у 2012 році було відсторонено від виконання повноважень на займаній посаді, а тому посилання відповідача на вказану постанову, як на не задовільну роботу позивача, є безпідставним.

Водночас в жовтні 2008 року за високий професіоналізм та бездоганну працю була нагороджена грамотою Тернопільської обласної ради, а 07.10.2011 р. за зразкове виконання службових обовязків, повязаних з реалізацією державної правової політики отримала подяку від начальника ОСОБА_4 територіального Управління юстиції у Тернопільській області.

Враховуючи те, що позивач за час виконання службових обовязків зарекомендувала себе з позитивної сторони, була нагороджена грамотою та отримала подяку, до дисциплінарної відповідальності станом на 05.01.2017 р. не притягувалася, суд дійшов висновку, що дисциплінарна комісія під час визначення виду дисциплінарного стягнення зобовязана була відповідно до ст. 74 Закону № 889-VIII враховувати зазначені обставини, оскільки такі обставини помякшують відповідальність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця в редакції Закону №3723-XII, викладеного у ч.2 ст.17 у наступній редакції: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обовязки».

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основу поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобовязання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У звязку з цим як порушення присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обовязкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обовязків.

Отже, як порушення присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у звязку з порушенням присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером дисциплінарних або інших правопорушень.

Припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, повязаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обовязкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обовязків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Таким чином, дисциплінарна комісія розглянула подання заступника ОСОБА_8 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача упереджено, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017, внаслідок чого неправомірно зарекомендувала відповідачу звільнити позивача зі займаної посади та на підставі чого і відповідач видав оскаржений наказ.

Відповідно до частини другої ст. 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Зі змісту оскарженого наказу, не зрозуміло з яких саме підстав і на підставі чого звільнено позивачку, що є порушенням частини другої ст. 77 Закону № 889-VIII.

Крім того судом встановлено, що після вступу в силу Закону України "Про державну службу" відповідач склав 06.05.2016 р. нову посадову інструкцію начальника Лановецького районного відділу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області з якою позивача ознайомлено не було взагалі, що є суттєвим порушенням норм законодавства.

Оскільки звільнення державного службовця є крайнім заходом роботодавцем слід було враховувати в чому саме полягає порушення присяги позивачем, його попередню роботу, ступінь тяжкості вчиненого ним проступку та чи заподіяно ним шкоду, а також обставини за яких ним вчинено дисциплінарний проступок.

Беручи до уваги встановлені факти, суд вважає, що відповідач, з урахуванням всіх обставин, діяв необґрунтовано, несвоєчасно, не у спосіб, що передбачений законами України. Заперечення, пояснення та документи, надані відповідачем, не містять доказів того, що оскаржувані накази про звільнення позивача є правомірними.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в.о. начальника ОСОБА_4 ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_9 видав наказ № 11/8 від 05.01.2017 "Про звільнення ОСОБА_1М." не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зазначений наказ підлягає скасуванню.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. наказ ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області №11/8 від 05 січня 2017 року "Про звільнення ОСОБА_1М." визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Тернопільській області з 05 січня 2017 року.

Постанова суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.