Справа № 333/7038/16-а(2-а/333/39/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2017 року справа № 333/7038/16-а(2-а/333/39/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 р. у справі № 333/7038/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя (далі - УПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення № 11301/04 від 01.12.2016 р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за вислугу років з дня звернення з відповідною заявою відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ в розмірі 90% суми заробітної плати на підставі довідок Генеральної прокуратури України з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи з місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення № 11301/04 від 01.12.2016 р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ ( в редакції Закону від 15.01.2011 року); зобов'язано УПФУ призначити та виплачувати з 01 листопада 2016 року пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції закону від 15.01.2011) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 01.11.2016 року № 18-1542 зп та додатку до довідки № 1542 від 01.11.2016 року у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов праці, за останні 24 календарних місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом зазначено про неврахування судом першої інстанції втрати чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, відповідно, неможливості призначення пенсії на підставі вказаного закону. Крім того, на думку апелянта, позивач не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 р., оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VII скасовано призначення пенсії за спеціальними законами, в тому числі й за Законом України «Про прокуратуру». Також зазначає про відсутність у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах склав 18 років 2 місяці. Загальний стаж роботи на дату звернення до відповідача склав 20 років 06 місяців 15 днів. З оглянутої судом копії трудової книжки АС №018577 суд першої інстанції встановив, що позивач по теперішній час працює в органах прокуратури.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, а внесенням змін до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року Законом України від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звужено гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати та порядку її розрахунку.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не повно встановив підстави позову і не вірно застосував нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.11.2016 р. ОСОБА_1, яка працює на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, звернулась до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Рішенням від 01.12.2016 р. № 113017/04 УПФУ відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ (далі - Закон № 213), який набрав чинності з 01.04.2015 р., скасовано з 01.06.2015 р. норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, в тому числі й Закону України «Про прокуратуру».

Страховий стаж ОСОБА_1 на час звернення до органа Пенсійного фонду з питання призначення пенсії за вислугу років становить понад 20 років 06 місяців, вислуга років на прокурорсько-слідчих посадах - 18 років 02 місяці.

Позивач звернулась за призначенням пенсії 04.11.2016 р., тобто під час дії Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

До 15.07.2015 р. умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, частиною 1 якого передбачалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 цього Закону до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону. До вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується половина строку навчання у вищих навчальних закладах.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46--2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51--2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, втратив чинність, одночасно з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років саме на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в частині визначення права на пенсію за вислугу років прокурорів і слідчих зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років) ця норма права втратила чинність, є цілком обґрунтованим посилання відповідача в рішенні про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на незастосування до даних правовідносин правової норми, яка втратила чинність.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

За приписами ч. 8 ст. 86 цього Закону право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Позивач не має вислуги років, яка дає право на пенсійне забезпечення, за цим Законом, тобто 23 років, відповідно, вона не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Дані обставини судом першої інстанції не враховано, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

З 15.07.2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VIII, статтею 86 якого в редакції на день звернення позивача за призначенням пенсії, регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

На час прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р. та станом на 01.06.2015 р. (до 15.07.2015 р.) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, статтею 50-1 якого регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Будь-які зміни до статті 86 Закону № 1697 в частині відсутності права працівникам прокуратури України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Отже, положення статті 86 Закону № 1697 є чинними і дають право працівникам прокуратури України на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відтак, відповідачем безпідставно застосовані норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року при відмові у призначенні позивачу пенсії, оскільки норми цього Закону не регулюють спірні правовідносини, а з 15.07.2015 р. пенсії за вислугу років призначаються відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

На момент прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року та дії зазначених в ньому Прикінцевих положень чинним був Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, який з 15.07.2015 року втратив свою чинність, і з цього дня вступив в дію Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VIII.

Враховуючи те, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII вступив в силу пізніше, ніж Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213, а також те, що цей закон є спеціальним законом, який регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» до даних правовідносин.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років ОСОБА_1 не мала достатньої вислуги років, що передбачена статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VI, а приписи статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ втратили чинність, відповідно, є обґрунтованою відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії вислугу років, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 р. у справі № 333/7038/16-а задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 р. у справі № 333/7038/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 333/7038/16-а нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко