Справа № 826/9964/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9964/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та просив визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування при розрахунку розміру пенсії показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік, та зобов'язати здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2013, 2014 та 2015 роки, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії та в подальшому.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання,вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України безумовною підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Розгляд та вирішення даної справи не належить до компетенції Окружного адміністративного суду м. Києва, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що дана справа у відповідності до ч. 1 ст. 18 КАС України за предметною підсудністю підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним.

На думку колегії суддів, склад суду, сформований судом першої інстанції, до предметної підсудності якого не відносить розгляд та вирішення даної справи, не може вважатися повноважним.

Таким чином, справа була розглянута неповноважним складом суду, що є підставою для її скасування та прийняття нової постанови по суті позовних вимог у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

28 Квітня 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із завою про призначення йому пенсії за віком. Під час написання заяви про призначення пенсії за віком позивача було повідомлено, що пенсія буде обчислена з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу), за 2007 рік - 1197, 91 грн.

Вважаючи, що обчислення пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по НГ за 2007 рік є протиправним, позивач звернувся із заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з проханням застосувати показник середньої по НГ за 2015 рік за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки пенсія за віком є новим призначенням, а не переведенням з одного виду пенсії на інший, та з 2007 року позивач продовжує працювати й сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, листом від 15.05.2016 №3274/09/с-301 позивачу було відмовлено у застосуванні показника середньої заробітної плати по НГ за 2015 рік за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, при призначенні пенсії.

Вважаючи таку відмову у застосуванні показника середньої по НГ за 2015 рік за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з такого:

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 31.03.2015 по справі № 21-612а14.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»

Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Водночас, 28.04.2016 позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із завою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, на переконання колегії суддів, дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік є протиправними, а позовні вимоги в цій частині, - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, стосовно позовних вимог ОСОБА_3 в частині зобов'язання відповідача в подальшому проводити виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2013, 2014 та 2015 роки, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому. Тобто, зобов'язання, встановлені в резолютивній частині рішення суду, не можуть поширюватись на майбутнє.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2009 року по справі №21-1978во08.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про передчасність та, як наслідок, відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині зобов'язання відповідача в подальшому проводити виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2013, 2014 та 2015 роки, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_3 державної пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2013, 2014 та 2015 роки, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 24 березня 2017 року.

ючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Епель О.В.

Парінов А.Б.