Справа № 804/891/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2017 р. Справа № 804/891/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.,
розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
01 лютого 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати недійсним, протиправним рішення Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2016 по суті; зобов'язати Соборне відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути заяву належним чином та дати відповідь на неї, або надіслати у відповідний орган, повідомивши про це ОСОБА_1; стягнути з Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. + 20 грн., за кожен наступний день, починаючи з 31.01.2017; прийняти окрему ухвалу та направити її Дніпропетровському відділу поліції для притягнення до відповідальності працівників Соборного відділення за порушення законодавства України.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач направляв відповідачу заяву, яка надійшла від Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 із супровідним листом №75/1-34-15 від 05.12.2016. Проте вказана скарга не була розглянута відповідачем, та на адресу ОСОБА_1 не надходило жодної відповіді на неї, що, на думку позивача, є протиправним. Крім того позивач зазначає, що такими діями йому було завдано моральну шкоду, що призвело до тяжких душевних страждань, а тому вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2017 було відкрито скорочене.
Сторони були належним чином повідомлені про порядок розгляду заявленого адміністративного позову, що підтверджується поштовим повідомленнями про вручення позивачу копії ухвали - 15.02.2017 та відповідачу - 07.02.2017. Втім, Соборне відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у встановлений строк не надало суду жодного із запропонованих документів та заперечень на позовну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечень відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 направляв відповідачу заяву, яка надійшла від Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 із супровідним листом №75/1-34-15 від 05.12.2016. Проте вказана скарга не була розглянута відповідачем та на адресу ОСОБА_1 не надходило жодної відповіді на неї.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").
Так, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяці від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Таким чином, з огляду на викладені норми, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно було не розглянуто заяву ОСОБА_1 з супровідним листом №75/1-34-15 від 05.12.2016, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним, протиправним рішення Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2016 по суті та зобов'язання Соборне відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути заяву належним чином та дати відповідь на неї, або надіслати у відповідний орган, повідомивши про це ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Суд не знаходить обґрунтування для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн. + 20 грн., за кожен наступний день, починаючи з 31.01.2017 з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4 моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Згідно з абзацем 2 п. 5 постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом не встановлено заподіяння моральної шкоди позивачу, адже на підтвердження наявності порушення звичної душевної рівноваги позивача, наявності негативного психічного впливу, значних хвилювань, позивачем доказів надано не було (такими доказами могли бути, наприклад, відповідні медичні довідки про погіршення стану здоров'я, перелік куплений ліків щодо відновлення нервової системи тощо). Крім того, суду не зрозуміло чому сума моральної шкоди складає 2000 грн. + 20 грн., за кожен наступний день, починаючи з 31.01.2017 грн. Посилання позивача на те, що розмір моральної шкоди встановлюється до внутрішнього переконання особи не може бути обґрунтованим та належним фактом, а тому позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають.
Суд зазначає, що не підлягає задоволенню й позовна вимога позивача щодо прийняття окремої ухвали та направлення її Дніпропетровському відділу поліції для притягнення до відповідальності працівників Соборного відділення за порушення законодавства України, оскільки це не є належним способом захисту для позивача, а є внутрішньою компетенцією суду.
Крім того, відповідно до ст. 116 КАС України постановлення окремої ухвали -це право, а не обов'язок суду. Окрема ухвала -це різновид судового рішення, яке може бути прийнято судом у випадку, коли під час розгляду справи суд виявив порушення закону.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163, 183-2 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати недійсним та протиправним рішення Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2016 по суті.
Зобов'язати Соборне відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути заяву належним чином та дати відповідь на неї, або надіслати у відповідний орган, повідомивши про це ОСОБА_1
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанову суду відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України звернути до негайного виконання.
Копію постанови направити сторонам.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 26.02.2017 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник суддіН.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар