Справа № 826/13881/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2017 року № 826/13881/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України відносно не прийняття порядку і умов реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 щодо одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України виконати вимоги Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 та розробити Порядок та умови одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що незважаючи на внесення до п. 15 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідних змін Законом України від 13.01.2005 №2344-IV, якими на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок з визначення порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва, вказаного порядку станом на момент звернення позивача із даним позовом відповідачем не затверджено.

Від позивача через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності із зазначенням того, що заявлені позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 01.02.2017 не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, з огляду на що суд ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі частини ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, 01.03.2017 від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що у межах спірних правовідносин прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено. Крім того, останнім наголошено, що органом, уповноваженим на розроблення проекту вказаного порядку, є Міністерство соціальної політики України, відтак, саме Кабінетом Міністрів України не допущено у даному разі протиправної бездіяльності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 №2344-IV внесено зміни, зокрема, у ч. 1 ст. 12 вказаного Закону, а саме: « 15) одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України».

У той же час, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1, адресованого Кабінету Міністрів України, стосовно надання позики учасникам бойових дій, Міністерством соціальної політики України за дорученням Секретаріату Кабінету Міністрів України листом від 05.08.2016 №474/172/100-16 повідомлено позивача про те, що Міністерство соціальної політики України за власною ініціативою у 2005 році було розроблено та надіслано на погодження заінтересованим міністерствам і Національному банку України проект Порядку надання позики ветеранам війни, за результатами розгляду якого було висловлено ряд зауважень. Зокрема, Національний банк України зауважив, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки самостійно визначають свою кредитну політику та проводять кредитування на умовах, визначених нормативними документами банку. При наданні кредитів банк зобов'язаний дотримуватись основних принців кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників і наявність забезпечення кредитів, додержуватись установлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків, а тому надання кредитів ветеранам війни може розглядатись виключно банківською установою, яка самостійно приймає рішення щодо надання кредиту на відповідний термін. Також, у вказаному листі позивача повідомлено про те, що п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються пільги з першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочергового ремонту жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Вважаючи таку бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд одразу звертає увагу, що згідно з наявною у матеріалах справи копією посвідчення, ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 13.01.2005 №2344-IV, яка також діє станом на момент розгляду справи судом, учасникам бойових дій надаються пільги одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 3 При кінцевих положень Закону України від 13.01.2005 №2344-IV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено Кабінету Міністрів України у тримісячний термін з дня опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

У той же час, згідно з частинами першою-третьою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

У відповідності до частини другої статті 50 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

За твердженнями відповідача, органом, уповноваженим на розроблення проекту вказаного порядку, є Міністерство соціальної політики України, який, у відповідності до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції.

Разом з тим, з огляду на наведені положення вбачається, що Міністерство соціальної політики України, на яке, за твердженням відповідача, що не підтверджено належними та допустимими доказами, покладено обов'язок з підготовки проекту спірного порядку, координується саме Кабінетом Міністрів України.

Вказане також підтверджується приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», якими передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Натомість, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів реалізації покладених на нього повноважень щодо координування діяльності Міністерства соціальної політики України в частині розробки проекту порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва.

Згідно з ч. 2 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, в супереч наведених законодавчих положень відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів на підтвердження вчинення останнім дій з розроблення та безпосереднього прийняття порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва, прийняття якого передбачено чинним положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 13.01.2005 №2344-IV у межах координування діяльності Міністерства соціальної політики України з цього приводу.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем також не надано суду пояснень з приводу наявності обґрунтованих підстав, з якими пов'язується об'єктивна неможливість у розробленні та прийнятті вказаного порядку, з урахуванням того, що приписами п. 15 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 13.01.2005 №2344-IV передбачено, що такий порядок визначається саме Кабінетом Міністрів України, а не Міністерством соціальної політики України.

У контексті з викладеним слід також зазначити, що згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яку можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у тому числі права на отримання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок, згідно з відповідним порядком), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Таким чином, триваючою бездіяльністю Кабінету Міністрів України, як суб'єкта владних повноважень, що не спростовано останнім під час судового розгляду справи, порушено гарантоване позивачу право на «правомірне (законне) очікування» у вигляді розроблення та прийняття Кабінетом Міністрів України вказаного порядку, чим позбавлено останнього можливості на отримання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок, як учасника бойових дій.

Відтак, вказане свідчить про протиправну бездіяльність Кабінету Міністрів України відносно не прийняття порядку і умов реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 №2344-IV в частині одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва, з огляду на що слід зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії з реалізації положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 №2344-IV в частині розроблення Порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України відносно не прийняття порядку і умов реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 №2344-IV в частині одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва.

Зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії з реалізації положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13.01.2005 №2344-IV в частині розроблення Порядку одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова