Справа № 2а-499/10
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2010-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа №2 «а»-499/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2010 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі Шведовій Я.О.

з участю: позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в

залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

Васильовича до УДАІ УМВС України в Херсонській області про скасування

постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2010 року позивач звернувся в Новоодеський районний суд з вищевказаним адміністративним позовом до відповідача.

В своєму позові позивач зазначив, що 26.12.2009 року у відношенні нього інспектором ДПС роти ДПС м. Таврийськ УДАІ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 незаконно винесена постанова ВЕ №073632 від 26.12.2009 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Цією постановою, за скоєння цього правопорушення його було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В постанові зазначено, що він нібито 26.12.2009 року, близько 10 години 25 хвилин, на 316 км авто дороги ОСОБА_2 - Мелітополь, керуючи транспортним засобом «МАЗ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в умовах недостатньої видимості (туман) не увімкнув на ТЗ фари ближнього світла або протитуманні фари, чим порушив п. 19.1 ПДР України.

Позивач зазначив, що порушень ПДР не допускав, їхав на ТЗ при умовах достатньої видимості, а не в тумані, на габаритних вогнях автомобіля. Видимість була більше 350 метрів.

Зазначив, що розгляд справи проводився у його відсутність, що працівник ДАІ не видав йому на руки копію постанови і не врахував ніяких його заперечить щодо суті висунутих обвинувачень у скоєні правопорушення.

. Посилаючись на викладені обставини, на незаконність дій працівника міліції, який не врахував всіх обставин справи, не врахував відсутності в його діяння складу правопорушення, безпідставно, в порушення чинного законодавства, наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, позивач просить суд скасувати, як незаконну вказану постанову.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на свою невинність в порушені правил дорожнього руху, безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього штрафу, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Крім того позивач зазначив, що працівником ДАІ були порушені вимоги чинного законодавства щодо обов'язкового вручення йому другого екземпляру протоколу про адміністративне правопорушення і копії постанови.

Представник відповідача - УДАІ УМВС України в Миколаївській області в судове засідання вдруге, повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату-, час і місце судового розгляду справи про що свідчать картки зворотних поштових повідомлень про вручення судових викликів.

На адресу суду від представника відповідача не надійшло ніяких заяв про розгляд справи у його відсутність та письмових заперечень проти позову.

Справа у відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС України розглянута у відсутність представника відповідача - суб'єкта владних повноважень, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду грунтується на наступному:

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 26.12.2009 року у відношенні позивача інспектором ДПС роти ДПС м. Таврийськ УДАІ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 винесена постанова ВТ №073632 від 26.12.2009 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Цією постановою, за скоєння цього правопорушення позивача було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В постанові зазначено, що позивач, 26.12.2009 року, близько 10 години 25 хвилин, на 316 км автодороги ОСОБА_2 - Мелітополь, керуючи транспортним засобом «МАЗ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в умовах недостатньої видимості (туман) не увімкнув на ТЗ фари ближнього світла або протитуманні фари, чим порушив п.19.1 ПДР України.

З обставин викладених в позові і пояснень позивача, які він дав в судовому засіданні вбачається, що він не визнає своєї провини в інкримінованому йому правопорушенні.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з самого початку не визнав своєї провини в інкримінованому правопорушенні, про що зазначив це в своїх поясненнях до протоколу.

Зокрема в цих поясненнях зазначається, що він їхав на ТЗ при включених габаритних вогнях при видимості 350 метрів і інших порушень не вчиняв.

Відповідно до п.1.10 ПДР України - недостатня видимість - це видимість дороги в напрямку руху менше 300 метрів у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що працівником ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області при винесені постанови не зазначено доказів, які б підтверджували факт скоєння водієм правопорушення передбаченого п.19.1 ПДР України, які б спростовували пояснення водія ОСОБА_1, а сам, що видимість була менше 300 метрів.

З пояснень позивача вбачається, що він не скоював порушень вимог ПДР України.

Ці твердження позивача, представником відповідача не спростовані і ніяких доказів в їх заперечення суду не надано.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівником ДАІ, в порушення ст.ст.254, 256 КУпАП, при виявлені цього правопорушення не було здійснено заходів по збиранню доказів вини ОСОБА_1 в порушені п. 19.1 ПДР України.

Крім того, з обставин справи вбачається, що позивачу не було вручено під розписку копію протоколу про адміністративне правопорушення, вручення якої, згідно з законом, являється обов'язковим.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини викладені в позові, пояснення позивача, порівнюючи їх з обставинами, викладеними в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без з'ясування вини позивача, а тому ця постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути законною(ст.245 КУпАП).

Зокрема суд зазначає, що справу у відношенні позивача було розглянуто інспектором ВДАІ в порушення ст.ст.268. 271,278,280 КУпАП без попередньої підготовки, без урахування і встановлення всіх обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи.

Позивач в позові і в своїх поясненнях в судовому засіданні обгрунтував свої дії, як водія автомобіля і його аргументи відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, відповідачем доводи викладені позивачем в його позові ніякими доказами в судовому засіданні не спростовані.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому іаконом порядку.

Обов'язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб'єкта владних повноважень. Усі сумніви

щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що вини позивача у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведено і, в судовому засіданні відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України нетйщано доказів правомірності свого рішення в заперечення позовних вимог.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнав своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що такі докази вини позивача в порушенні ним ПДР України відсутні.

За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позивач діяв в межах і на виконання приписів правил дорожнього руху, в зв'язку з чим постанова, якою його визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 510 гривень, в урахуванням вищевикладених обставин, являється незаконною.

Виходячи з вимог і приписів ст.ст.105ч.З-4, 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вищевказана постанова інспектора ДПС роти ДПС м. Таврійськ УДАІ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 ВТ №073632 від 26.12.2009 року, якою позивача за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, через її незаконність - підлягає скасуванню.

Врахувати, що відповідно до ч.5 ст.288 КУпАп особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративні правопорушення, звільняється від сплати державного мита і в судовому засіданні позивач не надав суду ніяких доказів про понесені ним судові витрати і не просить про їх відшкодування.

Тому, відповідно до вимог ст.ст.87,94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 15, 158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Херсонській області про Скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

2.скасувати постанову інспектора ДПС роти ДПС м. Таврійськ УДАІ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 ВТ №073632 від 26.12.2009 року, якою ОСОБА_1, за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новоодеський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду в 10 (десяти) денний строк після проголошення рішення, або про/гягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження з одночасним напр; вленнякь її копії до апеляційного суду.

Головуючий