Справа № 2-а-850/2010
Суддя: Сеньков О. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
№2-а-850/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про визнання дій незаконними, зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 предявила позов до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про визнання дій незаконними, зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за 2007 - 2009 роки.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни вона є дитиною війни і має право на доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яку відповідач не виплачував в повному розмірі. Просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є дитиною війни, що підтверджується копією її посвідчення.

Стосовно ст. Закону України Про соціальний захист дітей війни дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.1 1 2004 року дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно п.1 Прикінцевих положень цього Закону зазначена норма діє з 1 січня 2006 року.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від

19.12.2006року дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни зупинена на 2007 рік, а статтею 111 цього ж Закону встановлено, що у 2007 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року положення ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо доплат до пенсії дітям війни визнано неконституційним і воно втратило чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.

Згідно п.п.2 п.41 розділу 11 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Такий розмір встановлений ч.4 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і складає 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп положення п.41 розділу 11 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнано неконституційним і воно втратило чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.

За ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ч.І ст. 100 цього ж Кодексу вбачається, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд вважає, що підстав для відмови в задоволенні позову у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду немає, оскільки ніхто із сторін на цьому не наполягав.

За таких обставин суд вважає, що невиплата позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 9 липня по 31 грудня 2007 року і з 22 травня по 31 грудня 2008 року є протиправною і відповідача слід зобовязати здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії за вказаний період.

Статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Вказана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Позовні вимоги в частині підвищення пенсії дитині війни за періоди з 01.01.2007 року до

09.07.2007року та з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п.З ч.І ст. 22 Бюджетного кодексу України управління Пенсійного фонду, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління Пенсійного фонду може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України про Державний бюджет чи рішенням про місцевий бюджет.

До ухвалення Конституційним Судом України рішень №6-рп від 09.07.2007 року і №10-рп від 22.05.2008 року про визнання неконституційними положень п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни і п.п.2 п.41 розділу 11 Закону Україні* Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року, яким встановлений менший розмір підвищення до пенсії, норми Законів про бюджет на 2007-2008 роки були чинними.

Положення Законів України Про державний бюджет України на 2007 рік і Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані неконституційними та втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, враховуючи норми ч.2 ст. 152 Конституції України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року та №10-рп від 22.05.2008 року зворотної дії в часі не мають і на періоди до 9 липня 2007 року і з 1 січня до 22 травня 2008 року не поширюються.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок

коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати управління Пенсійного фонду в Старокостянтинівському районі Хмельницької області.

На підставі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 9, 1 1, 86, 159-

163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі на 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня по 31 грудня 2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 Якимивні доплати до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за періоди з 9 липня по 31 грудня 2007року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня до 31 грудня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський райсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя