Справа № 820/364/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 березня 2017 р. Справа № 820/364/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Ахвердян Р.А.

за участі:

першого представника позивача - Філь М.О.,

другого представника позивача - Вітковського В.М.,

представника відповідача - Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС України в Харківській області №, №, №, № від 01.11.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управління Державної фіскальної служби у Харківській області складено акт № 618/20-40-14-02-07/35352875 від 07.10.2016 року про результати планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" податковий номер 35352875 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року.

Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. Товариство з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві та у письмових поясненнях, просили суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов відповідач вказав, що викладені в акті № 618/20-40-14-02-07/35352875 від 07.10.2016 року судження органів ДФС про вчинення платником податків податкових правопорушень є вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. У ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентами позивача. На думку органів ДФС, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС України в Харківській області №, №, №, № від 01.11.2016 року є правомірними та обґрунтованими. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Склоцентр Харків", зареєстроване як юридична особа () та здійснює свою діяльність на підставі статуту, зареєстрованого Виконкомом Харківської міської ради 06.11.2007 року за №0.

На обліку як платник податків підприємство перебуває в Східній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 07.11.2007 року.

В період з 21.09.2016 р. по 23.09.2016 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено виїзну планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" податковий номер 35352875 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року.

Результати перевірки оформлені актом № 618/20-40-14-02-07/35352875 від 07.10.2016 року.

За висновками перевірки позивачем - ТОВ "Склоцентр Харків", на думку податкового органу, порушено: п.2.8 Положення №637;131.1.1 п.134.1 ст.134, п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, внаслідок чого: встановлено перевищення ліміту каси в перевіряємому періоді на загальну суму 2751,05 грн.; завищено суму витрат визначених за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року, на загальну суму 413 521 грн., та як наслідок занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 74435 грн.; завищено суму податкового кредиту на загальну суму 112704 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму на загальну суму 938472 грн.; також встановлено завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 6000 грн.; не своєчасність перерахування податку на доходи фізичних осіб за січень, лютий 2016 року під час виплати доходу.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято спірні податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС України в Харківській області підставі податкові повідомлення - рішення № , № , № , № , № від 01.11.2016 року.

Не погодившись із винесеним рішенням, ТОВ "Склоцентр Харків" подало скаргу на Акт № 618/20-40-14-02-07/35352875 від 07.10.2016 року та винесені на його підставі податкові повідомлення - рішення № , № , № , № , № від 01.11.2016 року до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України скасувала податкове повідомлення - рішення № , а податкові повідомлення - рішення № , № , № , № від 01.11.2016 р. - залишила без змін.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Так податковим органом виявлено ряд порушень ТОВ "Склоцентр Харків" викладених у акті перевірки, стосовно зазначених порушень, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з викладених в акті перевірки тверджень ГУ ДФС у Харківській області встановило порушення пп. 54.3.5 пункту 54.3 ст. 54, ст. 127, пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168, ст. 176 п. 176.2. пп. а Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року.

Вказаними пунктами та статтями ПКУ згідно податкового повідомлення-рішення № від 01.11.2016 р. ГУ ДФС у Харківській області посилається на порушення, що встановлено та відповідно до яких зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань.

Таким чином, ГУ ДФС у Харківській області приходить до висновку, що сума грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені - 4955,73 грн. (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять грн. 73 коп.).

Так, пп. 54.3.5 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України визначено суми податкових та грошових зобов'язань та передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

Згідно із п.1 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» №1204 від 28.12.2015 р. контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 2 у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

«Д» - за результатами перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, у тому числі податкових агентів (юридичних або фізичних осіб), з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Пунктом 9 визначено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

На підтвердження своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб за січень та лютий 2016 р. та його сплати у повному обсязі, ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» надав до матеріалів справи завірені копії банківських виписок за період з 04.03.2016 до 04.03.2016 р. по рахунку №5200, відкритому у АТ «УкрСиббанк», та по рахунку № 4906, відкритому у ПАТ «Промінвестбанк», за наступні періоди: з 28.01.2016 до 28.01.2016 р. та з 29.01.2016 до 29.01.2016 р.

Із вказаних банківських виписок судом встановлено, що по рахунку № 5200 податок з доходів фізичних осіб із заробітної плати за лютий 2016 року у розмірі 3960,00 грн. було сплачено 04.03.2016 року о 09:47 годині., а 04.03.2016 року о 16:12 годині була проведена видача готівкових коштів у розмірі 17710,00 грн. (заробітна плата за лютий 2016 року).

По рахунку № 4906 податок з доходів фізичних осіб із заробітної плати за січень 2016 року у розмірі 3960,00 грн. сплачено 28.01.2016 року о 16:04 годині, а виплата заробітної плати була проведена 29.01.2016 року о 15:38 годині. Таким чином посилання перевіряючих на порушення строків виплати податку на доходи фізичних осіб за січень та лютий 2016 р. є безпідставним, так само як і посилання на виплату даного податку не в повному обсязі.

З пояснень ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» встановлено, що загалом за січень 2016 року нараховано до виплати загальну суму заробітної плати у розмірі 22 000 грн. З якої 3960 грн. - 18% - це податок з доходів фізичних осіб (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 р. № 909-VIII, змінено ставки податку на доходи фізичних осіб (ПДФО), яка тепер застосовується у розмірі 18% до будь-якої суми доходів) та 330 грн. - 1,5% - це військовий збір.

За лютий 2016 року нараховано до виплати загальну суму заробітної плати у розмірі 22 000 грн., з якої 3960 грн. - 18% - це податок з доходів фізичних осіб та 330 грн. - 1,5% - це військовий збір.

Завірені копії розрахункових відомостей щодо нарахування та виплати заробітної плати за відповідні періоди (січень та лютий 2016 р.) наявні в матеріалах справи.

Відповідно до наведеного розрахунку, відомостей нарахування заробітної плати, відомості на виплату коштів № 3 за лютий 2016 року, відомості нарахування коштів №1 за січень 2016 р. на карткові рахунки співробітників, виписок по рахунках № 4906 за 28, 29 січня 2016 року та № 65200 з 04.03.2016 до 04.03.2016 р. вбачається, що ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» сплатило вчасно та в повному обсязі податок з доходів фізичних осіб.

Посилання ГУ ДФСУ у Харківській області на ст. 176 п. 176.2. пп. а Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., якою визначено обов'язок податкових агентів своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, не підтверджує наявність порушень з боку ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ», оскільки наведені вище факти і документи свідчать про своєчасне та повне виконання підприємством всіх своїх зобов'язань з виплати даного податку.

Дії ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» вмотивовані порядком (алгоритмом) оподаткування заробітної плати податком на доходи фізичних осіб, який установлений п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, згідно з яким під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

При цьому відповідно до ст. 163 ПКУ об'єктом оподаткування як у резидента, так і у нерезидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Тобто окремі суми, нараховані (виплачені) протягом звітного податкового місяця, не є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб у порядку, встановленому п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу.

Водночас, оскільки згідно з пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 цього Кодексу податок має сплачуватися (перераховуватися) податковим агентом до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, а банки можуть приймати платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету, то податкові агенти при одержанні у банку будь-якого доходу для виплати фізичним особам, у тому числі заробітної плати за першу половину місяця (авансу), повинні перерахувати до бюджету податок, розрахований не за алгоритмом, визначеним у п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу, а в умовно розрахованому відсотку до суми, що підлягає виплаті.

Повне оподаткування згідно з цим пунктом (з наданням податкової соціальної пільги) має застосовуватися до загального місячного оподатковуваного доходу - суми всіх доходів, нарахованих (виплачених) протягом звітного податкового місяця.

Таким чином можна дійти висновку про неправомірність нарахування пені та як наслідок - штрафної санкції на загальну суму 4955,73 грн..

Щодо заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 938472 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у відповідних податкових періодах, на загальну суму 6 000 грн., суд зазначає наступне.

Контролюючий орган, відповідно до пп. 54.3.2. п.54.3 ст. 54, п.123.1 ст.123 розділу 2 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. посилається на пункти та статті законодавчого акта, згідно з якими зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань та на п. 198.1., 198.3., 198.6 статті 198, п.200.4 статті 200, п.201.1. статті 201 Податкового кодексу України, ч. 7 п. 4 розділу V «Порядку заповнення та подання звітності з ПДВ» № 966 від 23.09.2014 року із змінами внесеними згідно з Наказом МФУ №13 від 23.01.2015 р, ч. 7 п.4 розділу V «Порядку заповнення та подання звітності з ПДВ» № 21 від 28.01.2016 р., норми яких порушено, у зв'язку із чим збільшено суму грошового зобов'язання.

У податковому повідомленні - рішенні № від 01.11.2016 року зазначена сума грошового зобов'язання: за податковим зобов'язанням + 938472 грн., та за штрафними санкціями 469236 грн.

Так, згідно із п. 198.1., 198.3., 198.6 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; п. 198.3. ст. 198 - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

Позивачем ввезено товари на митну територію України.

На підтвердження реальності існування господарських відносин між контрагентами та правомірної сплати податку на додану вартість ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» надало наступні документи: договір оренди № 3/29-А від 01.04.2009 р. із додатками, лист ПрАТ «ХЗТУ» №844 від 15.12.2014 р. про необхідність звільнити всі надані в оренду приміщення; договір зберігання № 5/045 Х - 14 від 30.12.2014 року; договір зберігання майна № 30/04 - 15Х від 30.04.2015 року; договір зберігання майна № 0206- 15/Х від 02.06.2015 року; договір зберігання майна № 0109 - 15/Х від 01.09.2015 року; договір зберігання майна № Є/010216 від 01.02.2016 року; договір зберігання майна № 41/010216 від 01.02.2016 року; договір зберігання майна № 5/36-16 від 29.04.2016 року; договір зберігання майна № 5/37-16 від 29.04.2016 року; відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу та копії актів наданих послуг по використанню під'їзної колії: № 7 від 30.01.2015 року; № 17 від 27.02.2015 року; № 24 від 31.03.2015 року; № 29 від 30.04.2015 року; № 50 від 31.06.2015 року; № 92 від 30.11.2015 року; № 102 від 31.12.2015 року; № 8 від 29.01.2016 року; № 42 від 31.05.2016 року; договір сумісного користування під'їзними шляхами № б/н від 01.01.2012 року; договір № 3/ЕПК про експлуатацію залізничної під'їзної колії від 01.01.2016 р., що укладено між співвласником колії ФО-П ОСОБА_4 та ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ», № 1/ЕПК від 01.01.2015 р. та № 1/ЕПК від 01.01.2014 року; лист № ДС-07-01/751 від 07.11.2016 року зі станції «Основа»; договір про експлуатації під'їзної залізничної колії ФО-П ОСОБА_6.

Таким чином, внаслідок здійснення даного правочину у ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» виникло право на податковий кредит.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

ГУ ДФСУ у Харківській області вказує на безпідставне врахування у декларації з ПДВ за січень 2015 року залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 867 768 грн.

У декларації за листопад 2014 р. в рядку 12.1 був відображений ПДВ в сумі 57755,42 грн. за електронною ВМД №1371 від 19.11.2014 р. Решта ПДВ за імпортом в сумі 912621,53 грн. - це ПДВ за електронними ВМД за жовтень 2014 р.

У декларації за грудень 2014 р. в рядку 12.1 імпортний ПДВ склав:

- електронні ВМД за жовтень 2014 р. - на загальну суму 84398,09 грн.;

- електронні ВМД за листопад 2014 р. - 842484,90 грн.;

- електронні ВМД за грудень 2014 р. - 180651,74 грн.

Всього в деклараціях за листопад - грудень 2014 р. відображено імпортного ПДВ за електронними ВМД за листопад та грудень 2014 р. - 57755,42 + 842484,90 + 180651,74 = 1080892,06.

Всього за період листопад - грудень 2014 р. фактично нараховано та сплачено митним органам ПДВ у сумі 2000771,33 грн., що вказано у другому абзаці на стор. 4 Рішення №327 від 11.01.2017 р. за результатами скарги. Решта ПДВ за електронними ВМД за листопад-грудень 2014 р. в сумі 919879,13 грн. пройшов в уточнених деклараціях в березні 2015 р. та лютому 2016 р. за періоди листопад та грудень 2014 р.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно приписів митного законодавства України, позивачем оформлені та зареєстровані вантажні митні декларації та у день їх оформлення були сплачені всі необхідні платежі, що підтверджується відповідними копіями вантажних митних декларацій, в яких відображається платник, день сплати, суми платежів, коди призначення платежу.

Таким чином, згідно даної статті, відповідальність настає у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами.

Податкові накладні (вантажні митні декларації) зареєстровані без порушення визначеного строку на їх реєстрацію, а суми податку ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» не включались до складу податкового періоду та згідно із даною нормою, а право зберігається протягом визначеного строку (без настання відповідальності ).

Відповідно до п.201.1 ст. 201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що податкові накладні складені відповідно до даної норми, а вантажні митні декларації оформлені належним чином відповідно до порядку електронного декларування.

Так, відповідно до ч.2 п. 102.1 ст. 102 ПК України, ТОВ «СКЛОЦЕНТ ХАРКІВ » у березні 2015 року були подані уточнюючі декларації з ПДВ:

- за листопад 2014 року, у якій донарахований податковий кредит по ВМД у сумі 106 459 грн., що привело до появи від'ємного значення ПДВ, показника строки 24 у декларації з ПДВ за листопад 2014 року у сумі 27246-106459= -79213 грн., де 27246 - позитивне значення первинної декларації з ПДВ за листопад 2014 року.

- за грудень 2014 року, у який донарахований податковий кредит по ВМД у сумі 773 284 грн. та по податковим накладним в сумі 4970 грн., що призвело до від'ємного значення показника строки 24 у декларації з ПДВ за грудень 2014 року у сумі 29835-79213-= -827632 грн., де 29835 грн. - позитивне значення первинної декларації з ПДВ за грудень 2014 року.

- уточнюючий розрахунок з ПДВ за січень 2015 року, у який було перенесено від'ємне значення ПДВ у сумі 827 632 грн. зі строки 24 декларації за грудень 2014 року. Від'ємне значення показника строки 24 у декларації з ПДВ за січень 2015 року склало 1019-827632 = - 826613 грн., де 1019 грн. - позитивне значення первинної декларації з ПДВ за січень 2015 року.

У лютому 2016 року були подані уточнюючі розрахунки з ПДВ за грудень 2014 року та за січень 2015 року, у зв'язку з включенням у січні 2015 року податкового кредиту по ВМД № 53514 від 23.12.2014 року. В наслідок чого кредит ПДВ в декларації за грудень 2014 року був збільшений на 40135 грн., а у декларації за січень 2015 року відповідно зменшений на 40135 грн.

Відповідачем у Акті перевірки зазначено, що за результатами останньої перевірки ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» не мало від'ємного значення. Позивачем вказано, що таке твердження спростовуються тим, що комплексна перевірка оформлена актом від 19.10.2015 року охоплювала період з 01.01.2013 по 31.12.2014 р., а отже 2015 та 2016 роки не могли бути досліджені, оскільки уточнюючі розрахунки були подані після 31.12.2014 року.

Таким чином, ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» виконало усі вимоги законодавства щодо своєчасної сплати всіх податків та сплати їх у повному обсязі.

Доказів протилежного до суду не надано.

Також ГУ ДФС у Харківській області посилається на п. 200.4 ст.200 ПКУ, в якому йдеться про порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п.200.4 вказаної статті при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При складанні вантажної митної декларації Харківська митниця ДФС перевіряє правильність її заповнення, а також перевіряє суми податків, які підприємство визначило для сплати та внесло на рахунок, після чого Харківська митниця ДФС зараховує вказану суму до бюджету і після такої уплати податків відбувається розмитнення товару про що проставляється відповідний штамп Харківської митниці ДФС на вантажній митній декларації.

Стосовно посилання ГУ ДФС у Харківській області у податковому повідомленні - рішенні № від 01.11.2016 р., на пп. 54.3.2. п.54.3 ст. 54, п.123.1 ст.123 розділу 2 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., згідно яких зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 54 ПКУ (п. 54.1) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.3 зазначеної статті визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

Пунктом 123.1. ст. 123 ПКУ передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Стосовно порушення, передбаченого п.2.8 глави 2 Постанови "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" № 637 від 15.12.2004 р., суд зазначає, що відповідач посилається на пункти та статті законодавчого акта, порушення якого встановлено, та на пп. 54.3.3. п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. і п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР, як норми згідно з якими застосовуються штрафні санкції. У податковому повідомленні - рішенні № від 01.11.2016 року зазначена сума штрафних санкцій (штрафу) пені - 5502,1 грн.

Так, п. 2.8 глави 2 Постанови "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" № 637 від 15.12.2004 р. визначено, що підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

У Акті перевірки вказано, що у відомості на видачу заробітної плати №12 від 07.12.2015 року відсутній підпис директора Вітковського В.М.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні зарплатні відомості, в тому числі й відомості на видачу заробітної плати №12 від 07.12.2015 року, у яких судом встановлено наявність усіх необхідних підписів.

Згідно з пп.2, пп. 10, пп.14 п.6 Положення «Про державну фіскальну службу України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236, норми якого кореспондуються із ст. 20 ПКУ, ДФС для виконання покладених на неї завдань має право отримувати безоплатно від підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань; вимагати під час проведення перевірок виготовлення і надання засвідчених підписом платника податків або його посадовою особою та скріплених печаткою (за її наявності) копій первинних документів, які свідчать про порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДФС, та отримувати їх у платників податків у встановленому Податковим кодексом України порядку; надсилати платникам податків в межах повноважень, передбачених законом, у разі виявлення порушень вимог законодавства письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, безпосередньо пов'язаних із виявленими порушеннями;

З наведеного випливає, що перевіряючим законом надано певні права, якими вони могли скористатись для фіксації порушень. Посадові особи ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» своїми діями не перешкоджали у дослідженні документів, усі запитувані документи перевіряючим надавались у повному обсязі. За письмовим запитом додатково ніяких документів від позивача не вимагалось. Доказів протилежного до суду не надано. Отже, у перевіряючих ГУ ДФС у Харківській області відсутній належний та допустимий доказ, який підтверджує факт відсутності підпису директора, а саме засвідчена копія відомості № 12 від 07.12.2015 р.

ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» підтверджує, що видача заробітної плати згідно відомості № 12 від 07.12.2015 р. за листопад 2015 р. була проведена у повному обсязі, грошові кошти отримані, а залишку готівки у касі не було, що підтверджується відомістю № 12, яка оформлена відповідно до вимог законодавства, а саме п. 3.4. Постанови «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15.12.2004 р., видача готівки з кас проводиться за видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер.

Таким чином штрафні санкції на які посилається ГУ ДФС у Харківській області не можуть бути застосовані внаслідок відсутності факту порушення.

Стосовно посилання ГУ ДФС у Харківській області щодо підтвердження факту перевищення ліміту каси ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАКРКІВ» то дані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копія витягу з касової книги від 11.07.2013 р., письмові пояснення головного бухгалтера ОСОБА_5

Із наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що жодного порушення по виплаті заробітної плати ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» вчинено не було. У письмових поясненнях головний бухгалтер ОСОБА_5 наголошує на тому, що на директора було зроблено тиск з боку інспекторів ДФС для того, щоб податківці виконали «план» по наповненню бюджету коштами.

Відповідно до ст. 85 ПКУ забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи органу державної податкової служби, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Відповідно до п. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до суду копії засвідченого документа, на якому відсутній підпис директора. У ході судового розгляду до суду не було надано жодного доказу, який би свідчив про відсутність підпису директора Вітковського В.М. у зарплатній відомості.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування штрафних санкцій (штрафу) пені - 5502,1 грн., тому що жодних порушень законодавства підприємством не вчинено.

Стосовно податкового повідомлення - рішення № від 01.11.2016 року ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» суд зазначає, що ст.54 ПКУ визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПКУ, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

Пунктом 123.1. ст. 123 ПКУ передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Проте, п. 198.1. 198.1., 198.3., 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 вказаної статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем податкові платежі сплачено вчасно, без порушення строків, послуги по зберіганню майна також підтверджені відповідними договорами із необхідними первинними документами.

Посилання відповідача на ч. 7 п. 4 розділу V «Порядку заповнення та подання звітності з ПДВ» також є безпідставним, оскільки дана норма визначає порядок заповнення податкової декларації.

Так, у нормі визначено, що декларація складається із вступної частини, службових полів, трьох розділів та обов'язкових додатків.

Відповідно до п.4 визначає податковий кредит у рядку 16 відображається від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від'ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу.

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов'язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку".

Отже, застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1. ст. 123 ПКУ, на яку посилається відповідач, є помилковим.

Судом встановлено, що ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ» в податковій декларації з ПДВ за червень 2016 р. зменшено податковий кредит в сумі 6000 грн. за податковими накладними № 21 на суму 19500 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3250 грн. та № 22 на суму 16500 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2750 грн. від 30.06.2016 р., що зареєстровані в Єдиному Реєстрі Державним підприємством «Харківський завод транспортного устаткування» по послугам зберігання, які ДП «ХЗТУ» надавало ТОВ «СКЛОЦЕНТР ХАРКІВ».

Відображений правочин, а саме надання послуг зберігання майна підтверджено договорами: № 5/37-16 від 29.04.2016 року; № 5/36-16 від 29.04.2016 року; актом приймання - передачі майна до Договору № 5/37-16 від 30.06.2016 року; актом приймання - передачі майна до Договору № 5/36-16 від 30.06.2016 року; актами надання послуг: № ДП-0000143 на суму 19500 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3250 грн. від 30.06.2016 року № ДП-0000142 на суму 16500 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2750 грн. від 30.06.2016 року.

Згідно із пп.2 п.6 Положення «Про державну фіскальну службу України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236, норми якого кореспондуються із ст. 20 ПКУ, ДФС для виконання покладених на неї завдань має право отримувати безоплатно від підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Зі змісту положень абзаців першого та четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України вбачається, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов'язання оскаржено в судовому порядку, то таке грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 Податкового кодексу України Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання не чинним рішення Відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Завданням адміністративного судочинства у відповідності до ч.1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Тому з урахуванням приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права, а також норм ч. 2 ст. 8, КАС України, суд приходить до висновку що Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає. що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають зокрема: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 цього ж Кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом наведених правових норм, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1 - 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність виставленого податкового повідомлення-рішення відповідач не довів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №, №, №, № від 01.11.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Склоцентр Харків" (, вул. Достоєвського, буд. 3, м. Харків, 61102) судовий збір у розмірі 21371 грн. (двадцять одна тисяча триста сімдесят одна грн.) грн 50 коп..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 березня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.