Справа № 303/7714/16-а, 2а-303/465/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Львів № 876/3604/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: ОСОБА_1

представника відповідача: Брушнівського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянки Сомалі ОСОБА_3 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2016р. у справі № 303/7714/16-а за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України до Громадянки Сомалі ОСОБА_3 про примусове видворення з України,-

В С Т А Н О В И В:

22.12.2016 року позивач Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України звернувся в суд із позовом до Громадянки Сомалі ОСОБА_3 про примусове видворення з України.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2016р. позов задоволено. Суд постановив примусово видворити з України громадянку Сомалі ОСОБА_3 до країни походження.

Крім того, суд постановив затримати громадянку Сомалі ОСОБА_3, та помістити її до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк до шести місяців.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Громадянка Сомалі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Брушнівський С.М. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, у зв'язку із вчиненням Громадянкою Сомалі ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, начальником відділення дільничних інспекторів відділу прикордонної служби «Лужанка» старшим лейтенантом Чумак Т.С. складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2016 року.

21.12.2016 року першим заступником начальника прикордонного загону-начальником штабу полковником Тимощук С.Д. винесено рішення про примусове повернення за межі України громадянку Сомалі ОСОБА_3.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилятиметься від виїзду за межі території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення позивачем чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, за рахунок яких позивач може самостійно покинути територію України, а також відсутність законних підстав перебування та проживання на території України, зокрема відсутність статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступних підстав.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію» .

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

ст. 26 вказаного Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Враховуючи вищенаведені положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

21.12.2016 року прийнято рішення про примусове повернення Громадянки Сомалі ОСОБА_3 за межі України.

ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно відповіді яка надана Управлінням державної міграційної служби України в Київській області № 4.1/1-3747 від 10.03.2017 року на адвокатський запит 07.12.2016 року до Управління із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту звернулась громадянка Сомалі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07.12.2016 року дану заяву взято до розгляду та видано Довідку про звернення за захистом в Україні № 006452, терміном дії до 07.01.2017 року.

Таким чином, на момент винесення рішення про примусове видворення термін дії Довідки не вийшов, а строк розгляду заяви не закінчився.

Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», зокрема ст.ст. 1, 12 Закону, передбачено, що перебування біженця (шукача статусу біженця) в процедурі визначення статусу біженця (включаючи оскарження) за наявності довідки про звернення за захистом в Україні, засвідчує законність перебування такої особи на території України.

Із змісту положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод видно, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Отже, оскільки на даний час не прийнято остаточного рішення щодо визначення статусу відповідача і на останнього поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», згідно з ч.8 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підстави для примусового видворення відповідача за межі території України до завершення процедури визначення його статусу відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити за безпідставнісю.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянки Сомалі ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2016р. у справі за № 303/7714/16-а - скасувати.

В позові Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби Українидо Громадянки Сомалі ОСОБА_3 про примусове видворення з України - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Гулид

Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 21.03.2017 року.