Справа № 573/1675/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2017 р. м. Київ К/800/1460/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І,

суддів: Кравцова О.В., Мороз Л.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом комунальної установи Сумської обласної ради «Атинський психоневрологічний інтернат» до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою комунальної установи Сумської обласної ради «Атинський психоневрологічний інтернат» на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року комунальна установа Сумської обласної ради «Атинський психоневрологічний інтернат» (далі - КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат») звернулася до суду з адміністративним позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області (далі - Нововирківська сільська рада), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача з розгляду звернень директора КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» Терещенка О.Г. від 8 грудня 2014 року № 385, від 6 квітня 2015 року № 102/1 про передачу земельної ділянки у постійне користування та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42 га на території Нововирківської сільської ради;

скасувати рішення 34 сесії Нововирківської сільської ради від 16 квітня 2015 року в частині надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства гр. ОСОБА_2 на дану земельну ділянку з подальшою передачею її в оренду у зв'язку з порушенням процедури прийняття цього рішення;

зобов'язати відповідача розглянути на черговому пленарному засіданні сесії клопотання, подані директором КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» Терещенком О.Г. від 8 грудня 2014 року № 385, від 6 квітня 2015 року № 102/1 про передачу земельної ділянки у постійне користування та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42 га на території Нововирківської сільської ради в порядку та в строки, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти у відповідності до чинного законодавства України рішення;

скасувати пункт 2 рішення 33 сесії Нововирківської сільської ради від 4 березня 2015 року в частині включення земельної ділянки площею 42,0445 га в перелік земель, які підлягають передачі громадянам для створення фермерського господарства;

зобов'язати відповідача розглянути на черговому пленарному засіданні сесії інше клопотання, яке буде подане директором КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» Терещенком О.Г. про передачу земельної ділянки в оренду та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42 га на території Нововирківської сільської ради - в порядку та в строки, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти у відповідності до чинного законодавства України рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив про те, що він тричі звертався до відповідача з клопотаннями щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки площею 42 га, що є власністю територіальної громади с. Нові Вирки Білопільського району Сумської області. Зазначені клопотання він просив розглянути у встановленому законом порядку за участю свого представника. На всі звернення позивача Нововирківська сільська рада надала відповідь листами за підписом сільського голови, в яких повідомила спочатку про те, що наразі стосовно земельних ділянок розпочато процедуру виготовлення проектної документації, яку за браком коштів ще не завершено (станом на дату першого звернення позивача), а в підсумку позивачу повідомлено про рішення сесії від 16 квітня 2015 року № 34, за яким гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (для надання їх в оренду для створення фермерського господарства), щодо яких позивач раніше подавав свої клопотання. Окрім того, з листа відповідача від 3 червня 2015 року (надісланого у відповідь на звернення позивача щодо надання йому рішення за наслідками розгляду його клопотання) позивач довідався про рішення сесії сільської ради від 4 березня 2015 року № 33, яким вирішено не передавати землі комунальної власності у постійне користування, в тому числі КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат». Позивач звертає увагу на те, що земельною ділянкою, щодо якої подавались клопотання, він користувався понад десять років на підставі договорів оренди землі з Білопільською районною державною адміністрацією. Після того, як за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою (стосовно орендованих земельних ділянок) землі, якими користувався позивач, перейшли у комунальну власність Нововирківської сільської ради, остання розпочала виготовлення технічної документації на ці земельні ділянки. На думку позивача, відповідач прийняв згадані вище рішення всупереч вимог закону, без урахування права позивача на учать у їх прийнятті, а також незважаючи на раніше подані позивачем клопотання щодо тих же земельних ділянок.

Постановою від 29 вересня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області:

в задоволенні адміністративного позову КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області в частині про визнання неправомірною бездіяльності відповідача з розгляду звернень директора КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» Терещенка О.Г. - відмовив;

провадження у справі щодо іншої частини позовних вимог КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» - закрив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 8 грудня 2015 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального правова, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач і третя особа у своєму спільному письмовому запереченні на касаційну скаргу зазначили про те, що рішення судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованим і підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У справі, що розглядається, встановлено, що 10 липня 2014 року КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» звернулась до голови Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на території Нововирківської сільської ради в розмірі 42 га із земель, якими установа користувалась більше десяти років за договорами оренди від 15 червня 2006 року № 255 і від 1 квітня 2011 року № 101.

У відповідь Нововирківська сільська рада Білопільського району Сумської області листом від 11 серпня 2014 року за № 1678 повідомила, що станом на зазначену дату в комунальній власності територіальної громади перебуває 41,99 га ріллі та 11,44 га сінокосів, які визнані судом відумерлою спадщиною. Також зазначено про те, що на ці земельні ділянки землевпорядна організація виготовила технічну документацію із землеустрою, однак Нововирківська сільська рада (замовник) на даний час не в змозі оплатити вартість виконаної роботи. Після оплати ці земельні ділянки використовуватимуться відповідно до чинного законодавства.

8 грудня 2014 року позивач вдруге звернувся до Нововирківської сільської ради з клопотанням за № 385 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на території Нововирківської сільської ради площею 42 га.

У відповідь на це звернення Нововирківська сільська рада надіслала листа № 7 від 6 січня 2015 року, в якому серед іншого зазначила про те, що після реєстрації земельної ділянки у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції земельна ділянка (рілля та сіножаті) буде передана у користування або оренду відповідно до чинного законодавства.

Листом від 6 квітня 2015 року за № 102/1 КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» звернувся до відповідача з проханням повідомити про те, чи проведено державну реєстрацію прав на земельні ділянки, щодо яких прийнято судове рішення про визнання спадщини відумерлою і стосовно яких позивач виявив намір набути право постійного користування. На це звернення відповідач надіслав листа № 133 від 15 квітня 2015 року, в якому зазначив про те, що земельна ділянка, яку установа орендувала до 2011 року, передана до земель комунальної власності територіальної громади, щодо неї вже здійснено державну реєстрацію прав і її буде передано в оренду згідно з чинним законодавством.

16 квітня 2015 року позивач втретє звернувся до голови Нововирківської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на території Нововирківської сільської ради в розмірі 42 га з проханням запросити представника установи на засідання сесії, де буде розглядатись це клопотання.

У відповідь на це звернення Нововирківська сільська рада листом № 133 від 15 травня 2015 року, з посиланням на частину шосту статті 118, статтю 121 Земельного кодексу України повідомила про те, що рішенням 34 сесії сільської ради від 16 квітня 2015 року на згадану земельну ділянку надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства з подальшою передачею її в оренду.

Листа такого ж змісту відповідач надіслав Білопільській районній раді (за № 254 від 18 травня 2015 року).

На звернення позивача від 29 травня 2015 року про надання рішення сесії сільської ради № 34 про відмову надання дозволу на виготовлення документації на земельну ділянку в розмірі 42 га у постійне користування, відповідач листом № 244 від 3 червня 2015 року повідомив, що землі комунальної власності площею 42,0445 га рішенням 33 сесії сільської ради включені в перелік земель, які підлягають передачі громадянам для ведення фермерського господарства.

Відтак 4 червня 2015 року КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» звернувся до відповідача з проханням надати належним чином завірені: копію рішення 34 сесії сільської ради від 16 квітня 2015 року та копію попереднього рішення стосовно земельної ділянки, щодо якої звертався позивач.

На це звернення відповідач надіслав листа № 306 від 13 червня 2015 року, яким повідомив, що згадану у зверненнях інтернату земельну ділянку передано в комунальну власність сільської ради. За рішенням 33 сесії сільської ради від 4 березня 2015 року земельні ділянки комунальної власності було включено в перелік земель для передачі громадянам України для створення фермерського господарства. Також зазначив, що основним мотивом для прийняття такого рішення було те, що в разі звернення спадкоємців або осіб, які були пропущені при паюванні та осіб, яким з інших причин неможливо надати земельні ділянки, в тому числі визначені при розподілі, виділяти земельні ділянки за рахунок земель цієї категорії. 10 квітня 2015 року до сільської ради надійшло клопотання від фізичної особи щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства. За наслідками розгляду цього звернення на сесії сільської ради прийнято рішення № 34 від 16 квітня 2015 року, яким надано дозвіл для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства. На даний час розробляється технічна документація щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Позивач вважає, що при прийнятті згаданих вище рішень відповідач безпідставно залишив поза увагою його неодноразові звернення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для постійного користування і без повідомлення позивача про дату чергового засідання сесії прийняв рішення, якими позбавив позивача як можливості набуття права постійного користування земельною ділянкою, так і права на звернення щодо укладення договору оренди цієї земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача з розгляду звернень директора КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» від 8 грудня 2014 року № 385, від 6 квітня 2015 року № 102/1 про та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42 га на території Нововирківської сільської ради для її передачі у постійне користування суд першої інстанції виходив з того, що згадані вище звернення позивача не відповідали положенням законодавства, оскільки до них не додано документів, які дали б змогу розглянути її у відповідності з вимогами Земельного кодексу України.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, предметом яких є передання в постійне користування або оренду КУСОР «Атинський психоневрологічний інтернат» земельної ділянки площею 42 га зі складу земель, які на праві комунальної власності належать територіальній громаді с.Нові Вирки та скасування у зв'язку з цим рішення 34 сесії Нововирківської сільської ради від 16 квітня 2015 року в частині надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства гр. ОСОБА_2 з подальшою передачею її в оренду, та скасування пункту 2 рішення 33 сесії відповідача від 4 березня 2015 року в частині включення земельної ділянки площею 42,0445 га в перелік земель, які підлягають передачі громадянам для створення фермерського господарства, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки у цій справі існує спір про право цивільне. При прийнятті такого рішення суд першої інстанції взяв до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 11 листопада 2014 року в справі № 21-493а14, від 9 грудня 2014 року у справі №21-308а14, від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, суть якої полягає в тому, що спори стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Суд апеляційної інстанції повністю підтримав позицію суду першої інстанції, залишивши його постанову без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій частково помилковими, а частково поспішними і необґрунтованим, виходячи з такого.

У справі, що розглядається, встановлено, що позивач оскаржує як бездіяльність відповідача, яка проявилась у неналежному розгляді клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на згадану вище земельну ділянку, так і два рішення відповідача: про недоцільність надання земельних ділянок комунальної власності в постійне користування, зокрема позивачу (пункт 2 рішення від 4 березня 2015 року № 33); про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства гр. ОСОБА_2

Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК; тут - в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За частиною першою статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частин першої другої статті 123 ЗК надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 123 ЗК особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За частиною четвертою, шостою статті 123 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно з частиною десятою статті 123 ЗК рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Щодо порядку передачі земельних ділянок в оренду, то за частиною першою статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно з частиною третьою цієї статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналіз наведених вище положень ЗК дає підстави стверджувати, що ним встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду), а також органи, уповноважені розглядати ці питання. Зокрема встановлено, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, при прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду/користування орган місцевого самоврядування реалізує свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, відтак такий спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Правову позицію такого змісту висловив Верховний Суд України у постанові від 19 січня 2016 року (у справі № 824/167/15-а).

Закриваючи провадження в справі в частині оскарження рішення 34 сесії Нововирківської сільської ради від 16 квітня 2015 року (стосовно надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства гр. ОСОБА_2.) і пункту 2 рішення 33 сесії Нововирківської сільської ради від 4 березня 2015 року (про включення земельної ділянки площею 42,0445 га в перелік земель, які підлягають передачі громадянам для створення фермерського господарства) суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що в цьому випадку виник спір про право цивільне. Однак, колегія суддів не може погодитися з таким твердженням. За рішенням № 34 від 16 квітня 2015 року відповідач лише надав третій особі згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення окремо сформованих земельних ділянок, що є лише передумовою для надання їх в оренду (шляхом прийняття рішення про затвердження виготовленого проекту землеустрою). У справі, що розглядається, не встановлено того факту, що станом на дату звернення з цим позовом до суду відповідач як орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено розпорядження землями комунальної власності, прийняв рішення, на підставі якого в третьої особи виникли речові права на земельну ділянку. З тих же мотивів немає обґрунтованих підстав вважати, що й рішення № 33 від 4 березня 2015 року (в частині, що оскаржується) породжує цивільно-правові відносини, спір у яких має вирішуватися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій в частині закриття провадження у справі ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права. Водночас слід зазначити, що правова оцінка оскаржених рішень (№ 33 від 4 березня 2015 року (в частині, що оскаржується) і № 34 від 16 квітня 2015 року) мала б надаватися у взаємозв'язку із з'ясуванням питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо розгляду звернень позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Стосовно останнього, то вирішуючи питання про правомірність дій відповідача передусім необхідно було встановити, чи розглядав він клопотання позивача у встановленому законом порядку, відтак які рішення (встановленої форми в межах своїх повноважень) прийнято за наслідками такого розгляду і з яких підстав. Власне правомірність рішень відповідача щодо розгляду звернень позивача (чи його бездіяльності з цього приводу) й має бути предметом перевірки на відповідність критеріям, встановленим в частині третій статті 2 КАС.

Відповідно до частин другої, третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 220 КАС, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 227 КАС справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Зважаючи на те, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, їхні рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 159, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунальної установи Сумської обласної ради «Атинський психоневрологічний інтернат» задовольнити частково.

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Кравцов

Л.Л. Мороз