Справа № 813/256/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року справа № 813/256/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

за участю секретаря судового засідання Телиця О.В.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Дрогобицького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Дрогобицького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України у Львівській області №1010о/с від 14.12.2016 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас за п.64 г (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 дільничого інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС;

- поновити ОСОБА_2 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області з 06.11.2015 р.;

- стягнути з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.04.2016 року по день поновлення на посаді із проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 в адміністративній справі № 876/315/16 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 року у справі № 813/5778/15 скасовано та винесено нову, якою позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області. Стягнуто з Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17702,30 грн. На виконання даної постанови позивача наказом №1009 о/с від 14.12.2016 року було поновлено на посаді, та наказом №1010о/с від 14.12.2016 року було звільнено з органів внутрішніх справ з 6 листопада 2015 року. Вважає такий наказ незаконним, просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідачі участь представників в судові засідання не забезпечили, заперечення на позов не подали.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог, дослідив письмові докази, якими такі обгрунтовуються, та встановив наступні фактичні обставини справи.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 в адміністративній справі № 876/315/16 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 року у справі № 813/5778/15 скасовано та винесено нову, якою позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області. Стягнуто з Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17702,30 грн.

14 грудня 2016р. ГУ МВС у Львівській області прийнято наказ № 1009 о/с, яким на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року скасовано наказ ГУ МВС у Львівській області від 10.09.2015 року № 644 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за ст. 64 д (через службову невідповідність) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновлено позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС у Львівській області з 10.09.2015 року.

14 грудня 2016р. ГУ МВС у Львівській області прийнято наказ № 1010 о/с, яким відповідно до Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, наказу МВС України від 06.11.2015 року №1388 «Про організаційно- штатні питання» звільнено позивача з органів внутрішніх справ за ст. 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом ОВС України з 06 листопада 2015 року.

Не погодившись з таким наказом позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд керувався наступним.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114).

Пунктом 10 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом "Г" п. 64 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до пункту 8 Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015 р., вступив в дію - 07.11.2015 р.) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 10,11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Судом встановлено, що з моменту опублікування Закону України "Про Національну поліцію" та після винесення Львівським апеляційним адміністративним судом постанови від 19.04.2016 в адміністративній справі № 876/315/16 позивачу не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського, не вирішено питання про можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Згідно ч.7 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Постановою Кабінету Міністру України 20.10.2011р. №1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок №1074), який визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять, зокрема, у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Отже, порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Як зазначає позивач, відповідач, при прийнятті спірного наказу про повторне звільнення позивача, не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, але й не перевірив взагалі можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції.

Отже, прийняттям оскаржуваного в даній справі наказу відповідачем не було відновлено порушене право на працю, передбачене Конституцією України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача звільнено незаконно, з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому є достатні підстави для скасування оскаржуваного позивачем наказу в частині звільнення та поновлення позивача на посаді.

Згідно з ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За положеннями п.3 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 в адміністративній справі № 876/315/16 встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 114,95 грн., середньомісячний 2471,40 грн. ( 4942,80 : 2 ).

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки судом в даному провадженні скасовується оскаржуваний наказ на користь позивача, яким позивача звільнено з 06.11.2015 року, поновлено 19.04.2016 року, підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді з 20 квітня 2016 року по 23 березня 2017 року.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу складає 232, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на його користь з відповідача становить 26515,28 грн. ( 232 дн. х 114,29 грн.).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення № 651 від 14.03.2017 року позивачем отримана компенсаційна виплата по здійсненню догляду за інвалідом 1 групи або особою похилого віку, що досягла 80 років у сумі 249,27 грн., яку слід відрахувати із середнього заробітку. Отже, слід стягнути середній заробіток в сумі 26266,01 грн.

Відповідно до частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2471,40 грн. слід звернути до негайного виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України у Львівській області №1010о/с від 14.12.2016 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 дільничого інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУ МВС.

Поновити ОСОБА_2 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дрогобицького міського відділу ГУМВС України у Львівській області з 06.11.2015 року.

Стягнути з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 26266,01 грн ( двадцять шість тисяч двісті шістдесят шість грн..01 коп) із проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 2471,40 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят одну грн..40коп) звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23 березня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.