Справа № 137/2109/16-а
Суддя: Гопкін П. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

137/2109/16-а

17.03.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.

сторін у справі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2;

відповідача Подоляна А.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича, третя особа Громадська сільська рада Літинського району Вінницької області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 11.10.2016 р. головний інспектор будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подолян А.І., звинуватив позивача у тому, що останній без дозволу відповідних органів, без подання проектної документації, без подання до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про початок виконання будівельних робіт у 2016 р., провів будівництво господарської будівлі розміром 4,0 м на 3,4 м на прибудинковій території будинку № 7 по вул. Центральній, у с. Громадське Літинського району Вінницької області, як наслідок постановив застосувати до позивача адміністративне стягнення за правопорушення передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП у виді штрафу у розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) грн. Зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення є незаконним та необгрунтованим.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив суду, що сарай про який йдеться у постанові про адміністративне правопорушення побудовано ще батьками дружини за часів радянського союзу. Додав, що на вимогу інспектора підписав протокол про адміністративне правопорушення, адже вважав, що не буде притягнутий до відповідальності.

Представник позивача - ОСОБА_2 просив суд скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 вважаючи її неправомірною. Додав, що бачив той самовільно-побудований сарай, у котрого вже кришиться цегла, що у свою чергу вказує на давність його побудування. До того ж просив звільнити позивача від відповідальності, мотивуючи тим, що він є батьком багатодітної сім'ї.

Відповідач Подолян А.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що при накладенні адміністравтиногго стягнення, керуючись своїм значним професійним досвідом він встановив, що будівля, котра стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, була побудована у 2016 році. Інших заперечень в обгрутування своєї позиції суду не надав.

Представник Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився надавши до канцелярії суду заяву, відповідно до якої виконавчий комітет Громадської сільської ради просить справу розглянути без представника сільської ради, покладається на думку суду (а.с. 92).

Суд, дослідивши матеріали справи та заперечення відповідача, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, приходить до наступних висновків щодо наявності у діях позивача вини та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Допитані у якості свідків у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що знайомі із суттю розгляду справи та причини звернення до суду. Зазначили, що сарай про котрий згадано в постанові був побудований у 1982-1985 роках батьками дружини позивача, а не самим позивачем.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що проживає по сусідству із позивачем понад 10 років. Підтвердив, що сарай (об'єкт зазначеній в оскаржуваній постанові) був побудований у 80-их роках минулого століття.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що у 1978 р. її матері було видано квартиру, а згодом у 1980-их роках, за потребою батьки побудували сарай. Неодноразово звертались до керівництва радянського союзу для отримання допомоги, як багатодітна сім'я, для будівництва сараю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, суд, перевіряє оскаржувану постанову на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарг на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності підтверджується наступним.

В оскаржуваній постанові серії № 328 від 11.10.2016 року зазначено, що головний інспектор будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подолян А.І., звинуватив позивача ОСОБА_1 у тому, що останній без дозволу відповідних органів, без подання проектної документації, без подання до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про початок виконання будівельних робіт у 2016 р., провів будівництво господарської будівлі розміром 4,0 м. на 3,4 м. на прибудинковій території будинку № 7 по вул. Центральній, у с. Громадське Літинського району Вінницької області, як наслідок постановив застосувати до позивача адміністративне стягнення за правопорушення передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП у виді штрафу у розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) грн. (а.с. 73)

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 04.10.2016 р. (а.с. 71) в порушення вимог ст. 251 КУпАП не містить жодних доказів вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та саме у 2016 р. (відсутні пояснення свідків, висновок експерта, не зазначені будь-які інші докази). Вказані докази всупереч вимогам ст. 71 КАС України не були надані відповідачем, а ні в судовому засіданні, а ні долученні до своїх письмових заперечень, тобто відповідач Подолян А.І. не виконав обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення.

Хоча відповідач Подолян А.І. у судовому засіданні пояснив, що керуючись своїм значним професійним досвідом йому вдалось встановити рік побудови господарського приміщення (суд не ставить під сумнів професійний рівень відповідача), однак звертає увагу на ст. 251 КУпАП, котрою зазначено перелік фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Втім поняття "власний професійний досвід" котре може трактуватись, як джерело доказу, у згаданій нормі відсутнє. До протоколу про адміністративне правопорушення від 04.10.2016 р. відносно ОСОБА_1 не долучено будь-яких доказів (графа "Додатки" не містить записів) (а.с. 71-72).

В запереченнях відповідача міститься посилання на те, що позивач визнав факт наявності порушення, однак зазначена обставина не може бути прийнята до уваги оскільки дослівно позивач у своїх поясненнях зазначив про наявність факту порушення, однак відсутнє твердження, що об'єкт побудовано ним власне у 2016 р. (а.с. 66).

Одночасно при прийнятті рішення суд взяв до уваги лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про притягнення забудовника до відповідальності за будівництво, здійснене без дозволу на виконання будівельних робіт, та за експлуатацію об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію" за № 40-17-484 від 30.01.2012 р. Відповідно до Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Одночасно відповідно до статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Відповідальність фізичних осіб за експлуатацію об'єктів будівництва, споруджених до набрання чинності Закону № 4220 та не прийнятих в експлуатацію, не була встановлена. Виходячи із конституційних принципів щодо дії актів у часі та керуючись Кодексом України про адміністративні правопорушення, рішення про притягнення до відповідальності фізичних осіб за правопорушення щодо експлуатації об'єктів після закінчення будівництва не прийнятих в експлуатацію застосовується до об'єктів, які споруджені та експлуатуються з моменту набрання чинності Закону № 4220, тобто з 19.01.2012 р.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Втім постанова, яка являється предметом адміністративного позову, за № 3278 від 11.10.2016 р. винесена у м. Вінниці(а.с. 73), попри вимоги законодавства.

Не залишається без уваги і та обставина, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Втім відповідачем при прийнятті рішення не враховано, що ОСОБА_1 є батьком багатодітної сім'ї (а.с. 28), його син - ОСОБА_8 перебуває в зоні АТО (а.с. 26, 29).

Оскільки суб'єктом владних повноважень до суду не надано доказів на підтвердження вчинення саме позивачем правопорушення, а також що будівництво зднійснено у 2016 році та правомірності винесення оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також те, що під час розгляду справи судом встановленні порушення допущенні відповідачем, суд приходить до висновку, що рішення про притягнення позивача до відповідальності є необгрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому підлягає скасуванню, а провадження у названій справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163 КАС України, ст.ст. 96, 251, 256, 268, 276 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича № 328 від 11.10.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП у виді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) грн. скасувати, провадження у зазначеній справі закрити.

Відповідно до рішення Конституційного суду України за № 3-рп/15 від 08.04.2015 року положення ч. 2 ст. 171-2 КАС України щодо оскарження рішень місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Суддя: Гопкін П. В.,