Справа № 754/1036/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/213/17
Справа №754/1036/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловік був ліквідатором аварії на ЧАЕС з перших днів 1986 року як працівник Київського Спеціалізованого № 580 треста «Укрбурвсд». Вперше вийшов на пенсію в 1993 році згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія була призначена в розмірі фактичних нарахувань, які склали 70% відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії ІІ групи інвалідності відповідно до постанови КМУ від 22.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто на час призначення пенсії первинні документи існували, тому що обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється на підставі довідок про заробітну плату та періоди роботи в зоні відчуження, які відповідно до ст. 15 вказаного Закону, видаються установами та організаціями на підставі первинних документів: довідки про періоди перебування в зоні, табелі обліку робочого часу за періоди роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особові рахунки) на виплату заробітної плати. Без цих документів пенсія згідно вище зазначеного Закону не призначалась. Тобто наявність цих документів у пенсійній справі покійного чоловіка, а також відповідність цих документів нормам Закону України для призначення пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» беззаперечна про що свідчить розпорядження 802213 від 13.01.2012 року про те що розмір пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 складав 7594,28 грн. Померлому чоловікові-годувальнику пенсія вже призначалась. У відповідача є в наявності всі документи для призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто в пенсійній справі покійного чоловіка знаходяться всі необхідні документи, на підставі яких відповідач повинен призначити пенсію згідно до поданої заяви. І ці документи є у відповідача, про що свідчить Розпорядження 802213 від 13.01.2012 року надане відповідачем на адресу позивача на вимогу від 06.06.2016 року. В цьому розпорядженні чітко зазначено, що пенсія померлому чоловікові призначалась згідно довідки про заробітну плату за період з 21.05.1986 року по 13.05.1986 року. Розмір пенсії померлого чоловіка згідно наданого розпорядження складав 7594,28 грн. Тобто в Лівобережному Об'єднанні Управління пенсійного фонду України в м. Києві є довідка по якій була нарахована пенсія померлому чоловікові, що відповідає всім нормам ЗУ, та листу Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 року №01-3/244-013-2 більше того, по цій довідці протягом 18 років померлому чоловікові виплачувалась пенсія розмір якої на час смерті складав 7594,28 грн. Більше того відповідач визнав факт відповідності чинному законодавству та не заперечував і не вимагав надати додаткові документи. Отже, відмова відповідача в призначенні пенсії повністю безпідставна.

Суддя розглядає, відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України справи, передбачені п.1- 4 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі, що підтверджується зворотнім листом, надав письмові заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити. Вказану відмову обґрунтував тим, що після аналізу документів було з'ясовано, що в матеріалах пенсійної справи знаходиться довідка форми 122 від 01.01.1994 року № 36 від 03.06.1992 року. Проте, у матеріальній справі відсутній табель обліку робочого часу, відсутні населені пункти зони ЧАЕС, нарахування заробітної плати також не співпадає. Нарахування заробітку за виконання роботи в зоні відчуження проводиться лише на підставі первинних документів, які стверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно у зоні відчуження (наприклад, табель обліку робочого часу, шляховий лист, особові рахунки з розшифровкою кодів виплат того часу) завірені організацією, в складі якої особа працювала в зоні відчуження. 19.05.2014 року Управлінням було зроблено запит до ПАТ фірма «Фундамент» щодо отримання довідки про заробітну плату, яка повинна бути оформлена згідно вимог чинного законодавства на бланку відповідно до листа Міністерства Соціального захисту населення №01-3/244-0313-2 від 27.02.1996 року з зазначенням розшифровки кодів виплат та з приводу отримання довідки форми 122 згідно Постанови Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях. На запит управління ПАТ фірма «Фундамент» було надано відповідь, згідно якої первинні документи на ОСОБА_2 для підготовки довідки ф, 122 відсутні. У позивача відсутній основний документ який підвереджував роботу по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС померлого годувальника. Довідка про заробітну плату повинна підтверджуватися первинними документами (табель робочого часу, довідка ф. 122, шляхові листи та ін..). Виходячи з вищезазначеного перевести пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в управління немає підстав. Таким чином, на підставі вищенаведеного управління просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки управління діє та діяло згідно вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 08.09.1966 року по день смерті чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

На момент смерті ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до Експертного висновку №4122-4947 від 29.05.2013 року, наданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2, пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, письмові матеріали справи містять також й інші докази на підтвердження періоду участі ОСОБА_2 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що були надані позивачкою до Управління при подачі заяви.

З наданих позивачкою письмових доказів вбачається, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, категорії 1, а також надані докази дають підстави стверджувати, що є всі підстави для надання їй пільг і компенсацій, передбачених пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 ст. 20, ст. 48, 52, 53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявами про переведення її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, у зв'язку із смертю чоловіка, який мав статус інваліда ЧАЕС та отримував пенсію як ліквідатор.

Управлінням було відмовлено у переведенні позивачки на пенсію у зв'язку із втратою годувальника за архівними матеріалами пенсійної справи померлого ОСОБА_2, зважаючи на те, що вона не надала оригіналів первинних документів, а за відсутності вказаних документів неможливо задовольнити її заяви.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно із ст. 37 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі, а саме, на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, можна зробити переконливий висновок про те, що отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1, 8, 9 пункту 1 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 (чинними на момент смерті годувальника) передбачено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків; у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця в 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

Як встановлено при розгляді справи, на момент звернення позивачки ОСОБА_1 до відповідача із заявами про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальним механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи регулювався Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Як передбачалося Порядком № 523, так Порядком № 1210 встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування збитків, який визначається згідно з законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, вирішуючи даний спір, суд приходить до обґрунтованого висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, а тому про повне їх задоволення та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відмова відповідача з підстав ненадання позивачкою первинних документів є протиправною, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа можуть оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Але під час розгляду справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено правомірність своїх дій.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, та з 06.06.2016 року ОСОБА_1 необхідно здійснити призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В той же час вимоги позивачки щодо зобов'язання відповідача виплачувати пенсію в подальшому суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного Об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Лівобережне Об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 06.06.2016 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя: Таран Н.Г.