Справа № 537/6142/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р.Справа № 537/6142/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.02.2017р. по справі № 537/6142/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дейнега Володимира Петровича третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в яком просив:

-визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 812022 від 29.11.2016р. інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дейнега В. П. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- провадження по адміністративній справі - закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.02.2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не вірне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не обґрунтованість судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.11.2016р. інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дейнега В. П. винесена постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425, грн.

21.11.2016р. рішенням начальника УПП в м. Кременчуці скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення і справа про адміністративне правопорушення направлена на новий розгляд. (а.с. 24)

29.11. 2016 року постановою АР № № 812022, складеною відповідачем ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126, 36 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. (а.с. 35)

Згідно зазначеної постанови 10.11.2016р. о 04 год. 22 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем DAEWO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці по вул. Першотравнева біля буд. 17/2 здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку «Стоянку заборонено в парні числа місяця» 3.37 з табличкою час дії 7.4.4 (00:00 - 6.00), чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України та на вимогу поліцейського не пред'явив документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України .

Не погоджуючись з рішенням відповідача та заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення позивач оскаржив зазначену постанову до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення правопорушень доведений належними доказами, рішення відповідача є законним та обґрунтованим, прийняте в межах повноважень та спосіб встановлений Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями). (далі Правила)

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.4 "в" Правил дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Дорожній знак 3.37 «Стоянку заборонено в парні числа місяця» належить до групи заборонних знаків та застосовується для заборони стоянки транспортних засобів в парні числа місяця і встановлюються на тому боці дороги, на якому вводиться заборона.

Табличка 7.4.4 «Час дії» вказує час доби, протягом якого діє знак.

У відповідності з п. 1.10. Правил терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі посвідчення водія, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно п.21.3. вказаного Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п.21.2. контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Відповідно до п. 2.4 «а» Правил на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідальність за порушення п.8.4. Правил, визначена ч.1 с.122 КУпАП, згідно якої, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Крім того, за порушення вимог пункту 2.1 , 2.4 «а» Правил дорожнього руху відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, дисків з відеозаписом події встановлено, що автомобіль DAEWO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є позивач, біля 04 год. 22 хв. 10.11.2016 р. здійснив стоянку по вул. Першотравневій, біля будинку 17/2 в м. Кременчук, в зоні дії дорожнього знака 3.37 «Стоянку заборонено в парні числа місяця» та наявності таблички часу дії 7.4.4.(00:00-6:00). На вимогу поліцейського позивач не надав посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, що також підтверджується письмовими поясненнями позивача від 10.11.2016р.

В ході відібрання пояснень на місці події позивач не заперечував тієї обставини, що автомобіль в цей час знаходився в зоні дії знаку та ним не пред'явлено для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Вказані обставини встановлені належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України та не спростовані позивачем.

Стосовно посилань апелянта про відсутність у нього обов'язку надати документи на автомобіль, оскільки він не керував їм, а прийшов його забрати не підтверджені доказами, та крім того, не спростовують правомірності вимог поліцейського вимагати надання документів.

Доводи апеляційної скарги щодо допущених судом першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення помилок в зазначені частини статті КУпАП -"ч.2 ст.122 та ч.1 ст.1222 " замість ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірність висновків суду, та свідчать про наявність технічних описок, які можуть бути виправлені судом у встановлений законом спосіб.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем Правил дорожнього руху та, як наслідок, правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126,36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Таким чином, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.02.2017р. по справі № 537/6142/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2017 р.