Справа № 299/3670/16-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Львів № 876/2752/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року у справі № 299/3670/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області (далі - управління), в якому просила визнати неправомірними дії управління щодо відмови виплатити їй пенсію по інвалідності та зобов'язати відповідача відновити виплату такої пенсії з 01 червня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є державним службовцем та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання), однак відповідачем протиправно припинено виплату їй такої пенсії з посиланням на те, що відповідно до частини першої статті 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсії особам, які працюють на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VII) не виплачуються.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на те, що виплату пенсії позивачу припинено правомірно, оскільки відповідні обмеження щодо виплати пенсій встановлені абзацом 2 частини першої статті 47 Закону № 1058-IV в редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII) та Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VIII).

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працює на посаді заступника начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Виноградівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, яка відноситься до посад державної служби.

З 19 жовтня 2010 року позивач перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання) відповідно до Закону № 1058-IV.

З 01 квітня 2015 року управління припинило виплату ОСОБА_1 такої пенсії та листом від 18 серпня 2016 року № 66/В-99-01 повідомило їй, що у зв'язку із внесенням Законами № 911-VIII та № 213-VIII змін до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом № 889-VII, та у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом № 889-VII, призначені пенсії не виплачуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом № 889-VII, то передбачені частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року виплата такої пенсії позивачу підлягає відновленню.

Суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», № 889-VII, від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV, не виплачуються.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 889-VII.

Відтак, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 889-VII, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Разом з тим, 01 січня 2016 року набрав чинності Закон № 911-VIII, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та визначено, що тимчасово у період з 1 січня по 31 грудня 2016 року особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами № 889-VII, «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Аналогічне правове регулювання спірних правовідносин застосоване законодавцем й у 2017 році.

Так, абзац другий частини першої статті 47 Закону № 1058-IV викладено в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), яким визначено, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом № 889-VIII, а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Абзац другий статті 47 Закону № 1058-IV в редакціях вказаних вище законів передбачає припинення виплати пенсії, зокрема, особам, які працюють на посадах та умовах передбачених Законом № 889-VIII.

Оскільки ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді державного службовця на умовах передбачених Законом № 889-VIII та не належить до числа осіб, на яких не поширюється тимчасове припинення виплати пенсії, суд вважає, що дії управління щодо невиплати їй пенсії по інвалідності за 2016-2017 роки є правомірними.

Відтак, висновок суду першої інстанції про протиправність дій управління щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є помилковим.

Разом з тим слід зазначити, що до суду позивач звернулася лише 27 грудня 2016 року, тобто позовні вимоги за період до 27 червня 2016 року заявлені нею після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду нею зазначено не було.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був частину вимог заявлених поза межами строку давності залишити без розгляду, а в задоволенні решти вимог - відмовити.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року у справі № 299/3670/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 01 червня 2015 року по 27 червня 2016 року - залишити без розгляду, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2017 року.