Справа № 826/48/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2017 року № 826/48/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на підставі наказу від 07.11.2016 №544-П, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.12.2016 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 проведено з порушенням процедури визначеної Податковим кодексом України, оскільки наказ про призначення перевірки та наказ про продовження термінів перевірки позивачу не вручався. Крім того, позивач вказує, що у перевіряємий період він був нерезидентом України так як більше 183 днів проживав у Франції.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На підставі п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 170.11 ст. 170 Податкового кодексу України та наказу від 07.11.2016 №544-П проведено документальну позапланову невиїзної перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатом якої складено акт від 01.12.2016 №10722/26-51-13-06/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем: пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. 170.1.11 ст. 170, п. 176.1 ст. 176, ст. 36 Податкового кодексу України, а саме отримання доходу за межами України та не включення такого доходу до загального річного оподаткованого доходу за 2015 рік, що призвело до заниження оподаткованого доходу з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 980 705,00 грн. та заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 195 532,00 грн.; порушення п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме не перерахування та не сплата до бюджету військового збору в сумі 14 710,58 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.12.2016:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фіз особами за результатом річного декларування на загальну суму 144 585,00 грн. (за основним платежем 195 532,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 49 053,00 грн.);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів (військового збору) на загальну суму 18 388,23 грн (за основним платежем 14 710,58 грн., за штрафним (фінансовими) санкціями 3677,65 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік до податкового органу не подавав.

Відповідно до п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Отже, при оподаткуванні доходів фізичних осіб необхідно, в першу чергу, враховувати критерій резиденства, в другу чергу джерело походження отриманого доходу (чи доход отримано з джерелом походження в Україні, чи це іноземні доходи).

Вимоги, яким повинен відповідати платник-резидент, викладені в пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, згідно якої резиденти - це: фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім'ї або її реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що позивач у період з 22.10.2014 по 25.03.2016 проживав у Стразбурзі (Франція), орендував разом з дружиною ОСОБА_2 житло, що підтверджується договором оренди, який долучено до матеріалів справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, яка є дружина позивача та матір'ю його малолітніх дітей з 2007 року постійно працює в Раді Європи м. Стразбург, Французька Республіка. Діти - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народились у та проживають у м. Стразбург, Французька Республіка.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки за підписом заступника директора Програми Розвитку ООН з операційних питань в Україні, ПРООН з позивачем було укладено контракти на надання експортних послуг від 23.12.2014 та від 27.07.2015.

Відповідно до довідки Державної прикордонної служби України позивач перебував на території України сукупно протягом 2015 року менше 183 днів.

З системного аналізу викладеного вбачається, що позивач має місце постійного проживання та тісні особисті та економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) у м. Стразбург, Французька Республіка, де ним і було отримано дохід, отже позивач не є резидентом України в розумінні Податкового кодексу України та, як наслідок, позивач не є платником податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України.

Згідно п. 168.2.1. ст. 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до п. 170.11.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71), який набрав чинності з 01.01.2015, оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (пункт 161 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ).

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього ПКУ (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПКУ), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПКУ (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ).

Враховуючи, що позивач є нерезидентом України в розумінні Податкового кодексу України, отже не є платником податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України, а відтак висновок податкового органу про порушення позивачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 168.1.1 п. 168.1, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. 170.1.11 ст. 170, п. 176.1 ст. 176, ст. 36 Податкового кодексу України є необґрунтованим, що вказує на необґрунтованість та протиправність прийнятих на підставі таких висновків податкових повідомлень-рішень від 19.12.2016 №, №.

Щодо позову в частині визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на підставі наказу від 07.11.2016 №544-П, суд зазначає наступне.

Згідно 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки".

Згідно п. 78.1.2 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п. 78.4. ст. 74 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що копію наказу про проведення перевірки від 07.11.2016 №544-П та направлення на проведення перевірки направлено позивачу 07.11.2016 поштовим відправленням та отримано позивачем 09.11.2016.

Проте, як зазначено вище, позивач є нерезидентом України в розумінні Податкового кодексу України, отже не є платником податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України, отже перевірку позивача проведено за відсутності підстав визначених податковим кодексом України, отже позов у вказаній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість дій та рішення, тому, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на підставі наказу від 07.11.2016 №544-П.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.12.2016 №, № прийняті Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 удовий збір в сумі 3 181,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда