Справа № 161/16928/16-а,2-а/161/300/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 876/2985/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Клюби В.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року у справі за її позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ :

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною відмову Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - УПФ) здійснити перерахунок пенсії згідно з довідкою № М-83/14-38 від 12.08.2016 року та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії, призначеної в розмірі 80 % заробітної плати державної службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та на підставі довідки Головного управління статистики у Волинській області № М-83/14-38 від 12.08.2016 року, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу в розмірі 80 %, провівши доплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2017 року у справі № 161/16928/16-а у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставини справи. Зазначає, що право на перерахунок пенсії їй було надано законодавцем з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 14.05.2013 року перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 % від заробітної плати.

16 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі довідки про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Рішенням УПФ № 189 від 18.11.2016 року було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою виключено п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 щодо порядку перерахунку пенсій згідно із Законом України «Про державну службу» у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Законом України від 28.12.року №76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIIІ), який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону №723-ХІІ і викладено її у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

При цьому слід зазначити, що Законом України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (набрав чинності з 01.05.2016 року, (далі - Закон № 889-VІІІ) визнано Закон № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, крім окремих положень ст. 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Таким чином, приписи ст.ст. 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивачки, з 01.05.2016 року втратили чинність.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 року № 213-VIIІ у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивачки до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ зазначена норма втратила чинність.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 889-VIІI не визнані неконституційними, а отже підлягають застосуванню.

Своє право на пенсію позивачка реалізувала у 2014 році та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ в редакції, чинній на час її призначення.

Разом із тим, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або із збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Виходячи із приписів п.п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачки з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 80 % від суми заробітної плати суд вважає безпідставним і неможливим.

На час звернення позивачки із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ вже втратили чинність, а отже у відповідача відсутні підстави для їх застосування.

Діючий Закон № 889-VІІІ не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом № 3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону № 1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2, оскільки він здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відтак апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції було повно і правильно встановлено фактичні обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року у справі № 161/16928/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.В.Клюба

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 23 березня 2017 року.