Справа № 495/4865/16-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 495/4865/16-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування постанов та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій щодо винесення постанов від 07.12.2015р. №42777261 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. та від 14.12.2015р. №42777261 про накладення штрафу в розмірі 1360 грн., скасування вказаних постанов та стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ГУ ПФУ в Одеській області суми грошових коштів сплачених на рахунки Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконання постанов про накладення штрафу від 07.12.2015р. №42777261 та від 14.12.2015р. №42777261.

Позов обґрунтовувало тим, що невиконання виконавчого листа №495/1294/13-а, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про зобов'язання здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії з моменту звільнення з військової служби зумовлено поважними причинами, а саме - необхідністю роз'яснення судового рішення у зв'язку з неможливістю його виконання, а тому постанови відповідача про накладення на УПФУ штрафу за невиконання без поважних причин вимог виконавчого листа є протиправними та підлягають скасуванню, а сплачені позивачем кошти згідно оскаржуваних постанов відповідача - поверненню на рахунки пенсійного органу.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2017р. позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в порушення вимог ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем, після винесення постанови про накладення штрафу від 07.12.2015р. №42777261, не встановлено боржнику нового строку для виконання вимог виконавчого листа, та на адресу УПФУ спірні постанови про накладення штрафу направлено одночасно.

Також, апелянт посилається на те, що ст.ст.75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість накладення штрафу на боржника у випадку невиконання рішення суду без поважних причин, тоді як в ГУ ПФУ в Одеській області були наявні поважні причини - необхідність роз'яснення судового рішення у зв'язку з неможливістю його виконання.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких він виходив при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався відмовляючи УПФУ в задоволенні поданого ним позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду першої інстанції слід змінити.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2013р. по справі №495/1294/13-а, яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014р. залишено без змін, задоволено позов ОСОБА_2: визнано протиправними дії ГУПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії, передбаченої ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; скасовано рішення ГУПФУ в Одеській області від 23.01.2013 №7 та зобов'язано ГУПФУ в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії з моменту звільнення з військової служби.

05.02.2014р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист №495/1294/13-а, за яким 03.04.2014р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №42777261 та надано боржнику 7-денний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа.

З матеріалів справи, також, вбачається, що 13.08.2013р. ГУПФУ в Одеській області, в порядку ст.170 КАС України, звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про роз'яснення порядку виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2013р. по справі №495/1294/13-а, посилаючись на те, що УПФУ являється незрозумілим в якому розмірі слід призначити ОСОБА_2 пенсію по інвалідності ІІІ групи, яка згідно з випискою із акту огляду МСЕК від 17.09.2012р. №956110 встановлена внаслідок загального захворювання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2014р. відмовлено ГУПФУ в Одеській області в задоволенні клопотання про роз'яснення судового рішення у справі №495/1294/13-а.

02.04.2014р. ГУПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу на вказану ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про роз'яснення судового рішення та 18.04.2014р. звернулося до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про відкладення провадження виконавчих дій на підставі ст.35 Закону України «Про виконавче провадження». З аналогічними заявами позивач звертався до відповідача 27.05.2014р., 05.06.2014р., 13.06.2014р., 04.08.2014р., 04.03.2015р., 02.10.2015р. та 25.11.2015р.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що на підставі вказаних заяв ГУПФУ в Одеській області постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області відкладалося провадження виконавчих дій у період з 28.04.2014р. по 09.11.2015р. Відомості про розгляд відповідачем заяви ГУПФУ в Одеській області про відкладення провадження виконавчих дій від 25.11.2015р. в матеріалах справи відсутні.

07.12.2015р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області винесено постанову у ВП №42777261 про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин вимог виконавчого листа №495/1294/13-а, на підставі ст.ст.75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», на ГУПФУ в Одеській області накладено штраф в розмірі 680 грн.

14.12.2015р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області винесено постанову у ВП №42777261 про накладення штрафу, якою за повторне невиконання без поважних причин вимог виконавчого листа №495/1294/13-а на ГУПФУ в Одеській області накладено штраф в розмірі 1360 грн.

Визначені вказаними постановами розміри штрафу ГУПФУ в Одеській області сплатило 16.01.2016р., що підтверджується платіжними дорученнями №52 та №53.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ГУПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанов про накладення штрафу від 07.12.2015р. №42777261 і від 14.12.2015р. №42777261 та скасування вказаних постанов, дійшов висновку, що при винесенні спірних постанов державний виконавець відповідача діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог ч.1, ч.2 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, судом першої інстанції не враховано, що позов подано ГУПФУ в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, який не є належним відповідачем у даній справі.

Так, згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (в редакції на час звернення з даним позовом до суду) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами державної виконавчої служби, відповідно до статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» №202/98-ВР, який був чинним на час звернення ГУПФУ в Одеській області з даним позовом до суду, є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови набрав чинності Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», статтею 6 якого визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять Міністерство юстиції України та органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», також передбачено, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, а також їх державні виконавці - не визначені ні Законом України «Про державну виконавчу службу», а ні Інструкцією з організації примусового виконання рішень №512/5, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їх участі як відповідачів у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Таким чином, оскільки відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не входить до визначеного Законом України «Про державну виконавчу службу» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, переліку органів державної виконавчої служби, то, на думку колегії суддів, це виключає можливість його участі у даній справі в якості відповідача.

За правилами статті 52 КАС України суд першої інстанції може здійснити заміну первинного відповідача на належного або залучати належного відповідача як другого відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки стаття 52 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, то апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний орган та в якій публічно-правовий спір вже вирішено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ГУ ПФУ в Одеській області має бути відмовлено саме з тих підстав, що відповідач - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не є органом державної виконавчої служби, до якого можуть бути заявлені позовні вимоги.

Згідно п.2 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак з помилковим застосуванням норм права, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року в частині підстав для відмови в задоволенні позову ГУ ПФУ в Одеській області.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду.

В іншій частині постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2017р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.