Справа № 464/693/17
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/693/17
пр.№ 2-а/464/132/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, Інспектора патрульної поліції Сивюк Б.Л. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 557353 від 18.01.2017 про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 18 січня 2017 року, відносно неї було винесено постанову серії АР № 557353, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 18.01.2017р. о 10.50 год. на перехресті вул.Некрасова - вул.Чернігівська у м.Львові, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила зупинку на перехресті, чим порушила п.15.9 (ґ) ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову неправомірною та необґрунтованою, оскільки, при винесенні постанови інспектор УПП Сивюк Б.Л. не надав належних та фактичних доказів її вини, не навів повного та об'єктивного пояснення притягнення її до адміністративної відповідальності, невірно витлумачив дорожню ситуацію. Стверджує, що жодних правил дорожнього руху, нею порушено не було, оскільки зупинила свій автомобіль вже на вул.Чернігівській біля першого будинку зліва, на частині дороги, яка не вважається перехрестям, позаяк це є місце прилягання дороги (вул.Чернігівська) з виїздом з прилеглої території Львівської клінічної обласної лікарні (яка знаходиться під номером 7 на вул.Чернігівській), при цьому вказує, що її автомобіль жодним чином не перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, проте інспектор не взяв до уваги надані нею пояснення, натомість виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що інспектор УПП порушив вимоги ст.ст.247, 251, 268, 272, 276, 280, 283 КУпАП, в зв'язку із чим просить оскаржувану постанову скасувати.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у самій позовній заяві, просить такий задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду письмове заперечення за змістом якого просить в задоволені позову відмовити, покликуючись на те, що позивачку правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки така здійснила зупинку в межах 10 метрів від перехрестя вул.Некрасова - вул.Чернігівська у м.Львові, чим порушила п.15.9 (ґ) ПДР України. Стверджує, що оскаржувана постанова винесена згідно з вимогами статей 222, 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає. При цьому вказує, що у відповідності до п.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції НП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП. При винесені постанови інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України. Інспектором, як посадовою особою управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення. При цьому, за змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність не враховується. В підтвердження позиції законності винесення оскарженої постанови долучає відеоматеріали фіксації обставин складення адмінматеріалів. Просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 557353 від 18.01.2017 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. Згідно даної постанови, позивач визнаний винним у тому, що вона 18.01.2017р. о 10.50 год. на перехресті вул.Некрасова - вул.Чернігівська у м.Львові, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила зупинку на перехресті, чим порушила п.15.9 (ґ) ПДР України.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, за порушення правил зупинки транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до вимог п.15.9 (ґ) ПДР України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Суд не знаходить безспірних доказів в підтвердження винуватості позивача ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на те, що остання не здійснювала зупинки керованого нею транспортного засобу на перехресті вул.Некрасова - вул.Чернігівська у м.Львові, як це вказаного у постанові серії АР № 557353 від 18.01.2017.

Так, судом переглянуто надані відповідачем відеозапис з місця події, який містить покликання позивача на те, що зупинка транспортного засобу проведено на вул.Чернігівській біля першого будинку зліва, яка не являється перехрестям; ділянка дороги, на якій позивач здійснила зупинку, прилягає до дороги (вул.Чернігівська) з виїздом з прилеглої території Львівської клінічної обласної лікарні, яка знаходиться під № 7 на вул.Чернігівський. Твердження інспектора про те, що позивач здійснила зупинку автомобіля саме на перехресті вул.Некрасова - вул.Чернігівська у м.Львові є помилковим та повністю спростовуються відеоматеріалами фіксації та оформлення правопорушення.

Відповідно до п.24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За вимогами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необгрунтованим, прийняте без повного та об'єктивно з'ясування усіх обставин справи, а тому постанова серії АР № 557353 від 18.01.2017 підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю в зв'язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.14-1, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.1, 11, 18, 49, 51, 70, 71, 99, 104, 128, 159, 161-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №557353 від 18.01.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: