Справа № 818/1383/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р. Справа № 818/1383/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. по справі № 818/1383/16

за позовом ОСОБА_1

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, Охтирська ОДПІ), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просив суд :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області № 9975-17 від 25.06.2015 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області № 27995-13 від 30.06.2016 р.;

- зобов'язати Охтирську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Сумській області скласти висновок про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку у розмірі 25000 грн. та подати його для виконання до Охтирського управління Державної казначейської служби України Сумської області.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі № 818/1383/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області від 25.06.2015 р. №9975-17, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2015 рік, у сумі 25000 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області від 30.06.2016 р. №27995-13, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2016 рік, у сумі 25000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 р. по справі № 818/1383/16 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що суд, задовольняючи позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2015 року № 9975-17, порушив норми ст.60 Податкового кодексу України, оскільки не врахував, що у зв'язку зі сплатою визначеної суми транспортного податку в розмірі 25000 грн. вказане податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним і не створює юридичних наслідків, що виключає можливість його оскарження до адміністративного суду. Зазначив, що у розумінні п.267.4 та пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України належний позивачеві автомобіль марки VOLKSWAGEN Touareg 4.2, 2013р.випуску, з об'ємом двигуна 4134 куб см. є об'єктом оподаткування транспортним податком, позивач - платником транспортного податку, а відтак, відповідачем цілком правомірно винесено податкові повідомлення-рішення № 9975-17 від 25.06.2015 року та № 27995-13 від 30.06.2016 року. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що Законом України від 24.12.2015 року № 909 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України (щодо збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році)», згідно з яким до рішень місцевих рад про встановлення транспортного податку не застосовуються вимоги пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні та у надісланих до суду письмових запереченнях просили суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN модель Touareg 4.2, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 4134 куб. см. (а.с.10).

25.06.2015 р. Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №9975-17 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн., який підлягає сплаті до 29.08.2015 року.

Згідно з квитанцією від 25.06.2015 р. ОСОБА_1 було сплачено частково вказане податкове зобов'язання у сумі 2000 грн. (а.с.12), а згідно з квитанцією від 21.08.2015 р. - у сумі 23000грн. (а.с.11), а отже, грошове зобов'язання погашено в повному обсязі.

30.06.2016 р. Охтирською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №27995-13 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25000 грн. (а.с.9).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування, а також про зобов'язання Охтирської ОДПІ скласти висновок про повернення позивачеві помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку в розмірі 25000 грн. та подати його для виконання до Охтирського управління Державної казначейської служби України Сумської області.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень №9975-17 від 25.06.2015 р. та № 27995-13 від 30.06.2016 р.

Так, за висновком суду першої інстанції, податкове повідомлення-рішення №9975-17 від 25.06.2015 р. про визначення позивачеві грошового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік є протиправним у зв'язку з тим, що транспортний податок не може бути визнано обов'язковим до сплати у 2015 році, оскільки місцевою радою не прийнято та не оприлюднено до 15 липня 2014 року рішення про встановлення такого податку.

Приймаючи рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 27995-13 від 30.06.2016 р., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що автомобіль позивача у 2016 році є об'єктом оподаткування транспортним податком у розумінні ст.267 ПК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Охтирської ОДПІ скласти висновок про повернення позивачеві помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку в розмірі 25000 грн. та подати його для виконання до Охтирського управління Державної казначейської служби України Сумської області, суд першої інстанції виходив з їх передчасності, оскільки позивачем не дотримано порядку повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, визначеного пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 9975-17 від 25.06.2015 року, з наступних підстав.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно з яким статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок.

Згідно з приписами ст. 265 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п.267.1. ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, згідно з пп.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, об'єктами оподаткування у 2015 році у розумінні ст. 267 Податкового кодексу України є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., а використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

За приписами п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Разом з тим, згідно з пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Враховуючи викладене, посилання позивача та суду першої інстанції на пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, як на підставу для скасування податкового повідомлення-рішення є безпідставним, з огляду на приписи пп.12.3.5. п.12.3 ст.12 ПК України, яка є спеціальною нормою для спірних відносин.

Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в Податковому кодексі України визначені чітка ставка, строки та порядок сплати транспортного податку і не поставлено в залежність обов'язковість сплати податку від дати прийняття місцевим органом самоврядування рішення про визначення ставки податку та строків сплати.

Неприйняття такого рішення у строк до 01.01.2015 року у розумінні Податкового кодексу України не є підставою для звільнення від сплати транспортного податку за 2015 рік.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу позивачеві належить легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN Touareg 4.2, 2013р. випуску, з об'ємом двигуна 4134 куб см.,12.04.2013 року. Вказаний автомобіль у 2015 році підпадав під критерії, визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (станом на 2015 рік), а відтак, у 2015 році був об'єктом оподаткування транспортним податком, у зв'язку з чим позивач по справі як власник даного автомобіля повинен був сплачувати транспортний податок.

Підпунктом 267.5.1 п.267.5 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп. 267.6.1, пп.267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

На виконання вищезазначених норм закону відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 9975-17 від 25.06.2015 року.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, про те, що транспортний податок не може бути визнаний обов'язковим до сплати принаймні в 2015 році, оскільки рішення №1468-МР "Про встановлення транспортного податку" ухвалене Охтирською міською радою 23.06.2015р. (а не до 15 липня 2014 року).

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів відмічає, що вказаний Закон № 71-VIII не був визнаний неконституційним та набрав чинності з 01.01.2015 року.

На виконання вимог п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII Охтирською міською радою 23.06.2015р. прийнято рішення № №1468-МР "Про встановлення транспортного податку".

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Згідно з пп. 267.5.1. п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.04.2013 р. по справі №21-94а13, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Водночас підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Тому, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що у 2015 році ознаками такого об'єкта є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. незалежно від дати придбання автомобіля.

Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, а не поширено такий обов'язок на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 р. Вказане свідчить про безпідставність доводів позивача про зворотну дію в часі норм Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача вперше зареєстрований 12.04.2013 року, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, з урахуванням того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, колегія суддів приходить до висновку, що у 2015 році належний позивачеві легковий автомобіль VOLKSWAGEN модель Touareg 4.2, з об'ємом двигуна 4134 куб. см., 2013 року випуску, був об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2015 року № 9975-17 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, відсутні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне з'ясування обставин у справі, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі № 818/1383/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ від 25.06.2015 року № 9975-17 з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ від 30.06.2016 року № 27995-13, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон №909) внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - Кодекс), зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016 року.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, на момент винесення оскаржуваного повідомлення-рішення (у 2016 році), припис щодо об'єму циліндрів двигуна, при якому виникає обов'язок сплатити відповідний податок, у діючому податковому законодавстві був виключений.

Відповідно до підпункту 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Кодексу така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Органи внутрішніх справ, як зазначено в підпункті 267.6.3 п.267.6 ст. 267 ПК України, зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 року № 563 "Про затвердження форми відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку" затверджено форму відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку за місцем реєстрації об'єкта оподаткування (форма Л).

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була установлена в розмірі 1 378 грн. (ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. складали 1 033 500 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 у відповідності до підпункту 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України була затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі по тексту - Методика).

Як зазначено в пункті 1 Методики остання встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Середньоринкова вартість автомобіля, як зазначено в п.2 Методики, розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі за текстом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сер = Цн * (Г /100) * (1 ± (Гк /100),

де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

В додатку 2 до Порядку вказано, що нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів складає 27 тис. км., а також наводиться таблиця значень коефіцієнта коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів.

Відповідно до пункту 12 Методики коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

Згідно з пунктами 4, 13 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку. Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підсумовуючи викладене вище, Мінекономіки розраховує та подає ДФС інформацію про автомобілі в період з 10 січня до 1 лютого базового податкового періоду.

В той же час, постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, якою була затверджена Методика, набрала чинність 19.02.2016 року, що унеможливлює виконання приписів пунктів 4, 13 Методики у встановлені в ній строки.

Згідно з пунктами 4, 13 Порядку джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства. Середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Пунктом 14 Методики передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно з пунктом 14 Порядку Мінекономрозвитку забезпечує режим роботи офіційного веб-сайту, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість транспортних засобів шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску та пробіг, а також роздрукувати зазначену інформацію з реквізитами Міністерства.

При цьому, відповідач повинен був при розрахунку податкового зобов'язання встановити вартість автомобіля з урахуванням приписів ст. 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Податкового Кодексу України (в редакції на момент спірних відносин).

З матеріалів справи вбачається, що середньоринкова вартість належного позивачу транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель Touareg 4.2, з об'ємом двигуна 4134 куб. см., 2013 року випуску, визначена на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Представником відповідача на підтвердження правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення скрін-шоти з веб-сайту Мінекономрозвитку, з яких не вбачається, що розрахунок здійснено відповідачем з урахуванням всіх показників визначених статтею Податкового кодексу України для віднесення транспортного засобу до об'єкту оподаткування, та часу, на який визначена застосована ціна нового автомобіля та відповідно розрахована середньоринкова вартість автомобіля.

Крім того у відповідному полі "Пробіг, км" - зазначено "30000". Однак дані про фактичний пробіг спірного автомобіля відсутні. З яких джерел було взято пробіг автомобіля при визначенні вартості автомобіля, відповідач не надав пояснень ані до суду першої ані, до суду апеляційної інстанції. При цьому, колегією суддів встановлено, що будь-якої інформації щодо фактичного пробігу для визначення вартості автомобіля по методиці відповідачем не витребовувалась а ні у позивача, а ні в органах ДАІ.

При цьому колегія суддів зазначає, що законодавством не передбачено право податкового органу в разі відсутності даних про фактичний пробіг визначати його самостійно, чи як середньонормативний, чи як відсутній, чи в інший спосіб. Відповідні положення в законі та Методики та Порядку відсутні.

З скрін-шоту не можливо встановити дату розрахунку, а відповідно встановити правильність визначення середньоринкової вартості.

Також не можливо встановити джерело інформації та станом на який час взяті дані, застосовані в розрахунку зробленому самостійно відповідачем в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження правильного визначення вартості транспортного засобу у визначений законодавством спосіб.

За визначенням ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. (ст.70 КАС України).

За приписами ч.1 ст.72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду достатніх та допустимих доказів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 30.06.2016 року № 27995-13 про визначення позивачеві грошового зобов'язання з транспортного податку, того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем було враховано всі істотні обставини, за яких слід вважати, що належний позивачу транспортний засіб є об'єктом оподаткування.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про тзадоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 27995-13.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 27995-13 дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. по справі № 818/1383/16 скасувати скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 25.06.2015 року № 9975-17 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за податковий період 2015 рік в сумі 25000,00 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині задоволення позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21.03.2017 р.