Справа № 4712/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2011 р. Справа № 2-а-4712/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

комунального підприємства «Наш дім»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції

про зобов'язання до вчинення певних дій,

встановив:

Відповідно до позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог від 25.11.2011р. комунальне підприємство «Наш дім» (надалі - позивач) просить суд зобов'язати Каховську об'єднану державну податкову інспекцію (надалі - відповідач, ДПІ) списати безнадійний податковий борг позивача по податку з доходів фізичних осіб в сумі 235417,03 грн., що виник станом на 01.07.2008р.

Відповідно до змісту позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, обґрунтування позовних вимог полягає у тому, що станом на 01.07.2011р. позивач має безнадійний податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 235417,03 грн., стосовно якого минув встановлений Податковим кодексом України строк позовної давності - 1095 днів з моменту його виникнення. Оскільки після сплину строків давності безнадійний борг не може бути стягнутий податковим органом, позивач звернувся до ДПІ з заявою про списання зазначеного боргу, проте ДПІ відмовилась списувати цей борг з посиланням на те, що вказана заборгованість обліковується в інформаційній системі податкової заборгованості з 01.03.2011р. Позивач вважає відмову ДПІ у списанні вказаного податкового боргу неправомірною, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним позов.

ДПІ явку свого представника в судові засідання не забезпечило, надало суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ДПІ, а також письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно п.3.1 Порядку про списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1034, зареєстрованого в Мін'юсті України 30.12.2010р. за № 1429/18724 (далі - Порядок №1034), визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, а згідно даних цієї системи податкова заборгованість позивача по податку з доходів фізичних осіб обліковується з 01.03.2011р., що виключає можливість її списання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд прийшов до наступного:

На момент звернення позивача до суду поняття безнадійного податкового боргу та порядок його списання визначались ст.101 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (далі - ПК України), який набув чинності з 01.01.2011р..

До 31.12.20110р. ці питання були врегульовані Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ.

Відповідно до ст..101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (п.101.2.3 ст. 101 ПК України).

Строк позовної давності у Податковому кодексу України встановлений статтею 102 цього кодексу - 1095 днів.

За приписами п.102.4. ст..102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

У статті 14 ПК України містяться визначенні понять, які підлягають застосуванню при вирішені даного спору, а саме: податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію; податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Отже, за приписами Податкового кодексу України з 01.01.2011р. податковим боргом вважається у тому числі несплачене податкове зобов'язання платника податків як податкового агента по сплаті до бюджету утриманого ним податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №889-УІ самостійно розрахований та утриманий податковим агентом податок з доходів фізичних осіб мав бути сплаченим до бюджету при виплаті доходу фізичним особам, а при нарахуванні податку та відсутності такої виплати у строки сплати, встановлені для погашення податкових зобов'язань, які обчислені за місячним податковим періодом.

З метою перевірки факту існування у позивача податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб, який був заявлений позивачем до списання як безнадійний, суд направив в адрес ДПІ, як органу, який зобов'язаний вести облік нарахованих та сплачених податків, ухвалу від 01.11.2011 року, в якій зобов'язав ДПІ надати суду розрахунок зобов'язань позивача по податку з доходів фізичних осіб, починаючи з 2008 року і до теперішнього часу із зазначенням сум та дат нарахованого та сплаченого позивачем цього податку.

ДПІ вимоги суду згідно узвали від 01.11.11р. не виконала, вищевказаного розрахунку не надала, участі свого представника в судовому засіданні не забезпечила.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим позивач, на якого Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» покладений обов'язок здійснювати нарахування та утримання ПДФО, надав суду розрахунок своєї заборгованості з цього податку, в якому, починаючи з 2003 року, відобразив суми заборгованості з ПДФО на початок кожного року, а також суми нарахувань та сплат цього податку.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 01.07.2008р. за позивачем обліковувався податковий борг з ПДФО в сумі 285201,93 грн., а станом на час розгляду даної справи ця заборгованість? з урахуванням нарахованих та сплачених сум цього податку? становить 763231,33 грн..

Враховуючи сплачені позивачем суми ПДФО за 01.07.2008р., а саме 1753,84 грн. - за ІІІ кв. 2008р., 1665,60 грн. - за ІV кв. 2008р., 7979,83 грн. - за 2009р., 12972,93 грн. - за 2010 рік, 25412,7 грн. - за 2011 рік, а всього на суму 49784,90 грн., які за приписами Закону №2181-ІІІ та ПК України пішли на погашення податкового боргу з цього податку за попередні періоди, то розмір заборгованості позивача з ПДФО, яка існує з 01.07.2008р., становить 235417,03 грн. (285201,93 грн. - 49784,90 грн.).

Відповідно до ч.6 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Виходячи з того, що ДПІ відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не виконала своїх обов'язків щодо доведення тих обставин виникнення податкового боргу позивача з ПДФО, на які вона посилалась у своїх запереченнях на адміністративний позов, та не спростувала належними доказами розрахунок цього боргу, який надав позивач, суд, з урахуванням положень ч. 6 ст. 71 КАС України, вирішує справу на основі даних про стан розрахунків позивача із бюджетом по податку з доходів фізичних осіб, які надані позивачем.

Стосовно посилань ДПІ на дату - 01.03.2011р., з якої заборгованість позивача з ПДФО обліковується в автоматизованій інформаційній системі (АІС), суд зазначає, що строки стягнення податкового боргу позивача з ПДФО мали б визначатись відповідачем не з моменту, коли цей податковий борг обліковувався у податковому органі, а з моменту виникнення у позивача обов'язку сплатити це грошове зобов'язання.

Податковий орган повинен був здійснити надані йому законодавством України повноваження у спосіб та у строки, які б забезпечили своєчасне погашення позивачем, як податковим агентом, заборгованості з ПДФО протягом 1095 днів з моменту виникнення обов'язків щодо сплати цього податку до бюджету.

За п.3.1 Порядку №1034, на який посилається ДПІ, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється: на підставі даних автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Суд вважає, що у зв'язку із введенням в дію Податкового кодексу України податковий орган при відображені у обліку податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб, утриманого податковим агентом, зобов'язаний був розподілити ці зобов'язання по датам їх виникнення, і за результатами такого розподілу відповідач повинен був визнати безнадійним та списати борг по податку з доходів фізичних осіб, який не був сплачений платником податку та примусово не стягнутий податковим органом протягом 1095 днів з моменту його виникнення.

Передбачені пунктом 1 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України особливості справляння податку на доходи фізичних осіб щодо відображення простроченої заборгованості з цього податку, яка виникла до введення в дію цього кодексу, у податковому розрахунку за результатами першого звітного кварталу 2011 року, на думку суду, не спростовують обов'язок податкового органу здійснювати з 01.01.2011р. облік такої заборгованості з дати її фактичного виникнення, і не змінюють дату початку перебігу терміну позовної давності, протягом якого ця заборгованість може бути стягнута з платника податків.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що податковий борг позивача по податку з доходів фізичних осіб в сумі 235417,03 грн. є безнадійним податковим боргом, оскільки обліковується за позивачем з 01.07.2008р. і залишається нестягнутим протягом 1095 днів з моменту його виникнення, у зв'язку з чим цей борг підлягає списанню відповідно до ст.101 ПК України.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, безпідставно відмовив позивачу у списанні вказаної суми безнадійного податкового боргу, суд вважає цілком обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача списати цю суму податкового боргу.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги комунального підприємства «Наш дім» до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції задовольнити.

Зобов'язати Каховську об'єднану державної податкову інспекцію списати безнадійний податковий борг комунального підприємства «Наш дім» по податку з доходів фізичних осіб в сумі 235417,03 грн..

Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства «Наш дім» () витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн. шляхом їх безспірного списання Державною казначейською службою з рахунку Каховської об'єднаної державної податкової інспекції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 грудня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.1.2