Справа № 212/7505/16-а(2-а/212/38/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" березня 2017 р. справа №212/7505/16-а(2-а/212/38/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради

на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2017 року у справі №212/7505/16-а(2-а/212/38/17)

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради

про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

встановив:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, прийнятого 29 вересня 2016 року, про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.10.2014 року, виданої позивачу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач не довів суду, що позивач повернувся до покинутого місця постійного проживання або подав завідомо недостовірні відомості.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів від територіального відокремленого безбалансового відділення другого типу №10003/0342 філії - Дніпропетровське обласне управління ПАТ "Ощадбанк".

11.07.2016р. управлінням було направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо інформації чи перетинав позивач кордон України. 02.08.2016р. управлінням було отримано відповідь, що позивач 19.04.2016р. виїхав з території України та не здійснював в'їзд

на територію України.

05.08.2016р. працівниками управлінням було здійснено вихід на місце тимчасової реєстрації позивача. При обстеженні за виказаною адресою нікого не було виявлено вдома. Залишено повідомлення з вимогою з'явитися до управління.

Відповідно до п.7 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365, 10.08.2016р. відповідачем було направлено рекомендованим листом вимогу з'явитися до управління протягом трьох робочих днів для проходження фізичної ідентифікації. 21.09.2016р. відповідачем було отримано зазначений лист, як неодержаний.

Суд не прийняв до уваги доводи відповідача, що позивач за місцем мешкання з липня по вересень 2016 року не перебував.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

29.09.2016 р. управлінням було прийнято рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо перемішених осіб.

Також, відповідач зазначив, що житло за адресою мешкання: АДРЕСА_1, належить матері позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло та технічним паспортом, які находяться в матеріалах справи. Відповідно до 6 "Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. У зв'язку з цим управління не має можливості відновити виплати позивачу, як внутрішньо переміщеній особі.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідач надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач у зв'язку зі здійсненням антитерористичної операції на Сході України змушений був виїхати з м. Луганськ Луганської області до міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, де і мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачу було видано довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за № від 28.10.2014 року. 28 квітня 2016 року термін довідки продовжено до 27 жовтня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

29 вересня 2016 року рішенням відповідача довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.10.2014 року скасовано. Рішення прийнято відповідачем на підставі інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.07.2016 року №0.64-15246/0/15-16 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 05 серпня 2016 року, складеного районною робочою групою.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оскарженого рішення відповідача, оскільки:

- пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнена частина 1 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014р. N1706-VII, яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроковою, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону;

- відповідач не довів суду наявність передбачених ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014р. N1706-VII підстав для скасування довідки, виданої позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність оскарженого рішення відповідача з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014р. N1706-VII (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст.4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Частиною 1 статті 12 Закону передбачено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:

- дані, отримані з відповідних державних реєстрів;

- дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зі змісту статті 12 Закону вбачається, що перелік підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є вичерпним.

Згідно доводів відповідача, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.10.2014 року було скасовано на підставі статті 12 Закону, оскільки за місцем мешкання з липня по вересень 2016 року позивач не перебував. Цей висновок відповідач обґрунтовує тим, що згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19 липня 2016 року №0.64-15246/0/15-16 позивач 19.04.2016р. перетнув Державний кордон України до Російської Федерації через офіційний пункт пропуску Гоптівка в Дергачівському районні Харківської області та не здійснював в'їзд на територію України. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 05 серпня 2016 року, на час його складення за адресою: АДРЕСА_1, нікого не було вдома.

Проте, згідно матеріалів справи, позивач повернувся із-за кордону до м.Кривого Рогу, про що свідчить придбаний 24 квітня 2016 року позивачем залізничний квиток. 28 квітня 2016 року позивач особисто подав відповідачу заяву для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Вказана заява зареєстрована відповідачем 28 квітня 2016 року за вхідним №380.

Акт від 05 серпня 2016 року підписано лише державним соціальним інспектором, підписи уповноваженого представника сім'ї (власника/співвласника, наймача житла) чи іншої особи, яка може засвідчити достовірність даних, наведених в акті, відсутні.

Згідно показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, наданих суду першої інстанції, позивач постійно проживає за адресою мешкання: АДРЕСА_1.

Отже, вказані обставини спростовують доводи відповідача про наявність підстав, передбачених ст.12 Закону для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.10.2014 року.

Доводи відповідача про те, що не має можливості відновити виплати позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, у зв'язку з тим, що позивач проживає у своєї матері, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці доводи не стосуються предмету спору у цій справі.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" №637 від 05.11.2014р. встановлено, що продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відповідач не довів суду правомірність свого рішення, оскаржене рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2017 року у справі №212/7505/16-а(2-а/212/38/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко