Справа № 176/2750/16-а(2-а/176/15/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 року справа № 176/2750/16-а(2-а/176/15/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року у справі №176/2750/16-а (2а/176/15/17) за позовом ОСОБА_1 до П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

в с т а н о в и в :

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії, як інваліду третьої групи з дитинства. Одночасно, позивач просить зобов'язати П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити їй виплату зазначеної пенсії з 01 квітня 2015 року та провести індексацію втрачених доходів, у зв'язку з затримкою та невиплатою пенсії з вини відповідача, на час набрання рішення суду законної сили.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі висновку МСЕК 12.05.2014 року в черговий раз, з 18.10.1993 року встановлено третю групу інвалідності з дитинства за станом здоров'я, у зв'язку з чим, перебуває на обліку в пенсійному фонді та призначено щомісячну пенсію по інвалідності у розмірі 1049 грн. безстроково. З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату по інвалідності , посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII. 19.10.2016 року звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення причин невиплати пенсії, на яку отримала відповідь , що пенсія по інвалідності не виплачується з посиланням на ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Такі дії відповідача вважає неправомірними і такими, що порушують її конституційні права.

Постановою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії, як інваліду третьої групи з дитинства, зобов'язано П'ятихатське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити позивачу виплату зазначеної пенсії з 01 червня 2015 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до Закону України від 02.03.2015 року №213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, державним службовцям, посадовим особам органів місцевого самоврядування, працівникам прокуратури, суддям, народних депутатам (крім інвалідів І і ІІ групи, інвалідів ІІ групи і учасників бойових дій, сімей загиблих військовослужбовців), у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за спеціальними законами, пенсії не виплачуються, Законом України від 24.12.2015 року №911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тимчасово продовжено вказані заходи до 31.12.2016 року. Отже, на думку відповідача, згідно із чинним пенсійним законодавством підстави для поновлення виплати пенсії позивачу - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в П'ятихатському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 01.06.2006 року та отримувала пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, відповідно до ст.30 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №4/4-1829-01-16 від 12.12.2016 року позивач працює з 12 березня 2014 року у виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради згідно розпорядження міського голови від 07.03.2014 року №33/01-09 р. та є посадовою особою місцевого самоврядування (а.с.18).

З 01.04.2015 року позивачу припинено виплату пенсії, вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються, тому виплата пенсію позивачу слід поновити з 01.06.2015 року.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №213 встановлено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, починаючи з 01.04.2015 року пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах зокрема передбачених Законом України "Прослужбу в органах місцевого самоврядування", тимчасово призупиняється.

В свою чергу, посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2015р. виплати пенсії на п.5 Прикінцевих положень Закону №213 на думку суду є необгрунтованими, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України; при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої.

Пунктом 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону №911-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування лише в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

З 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд зазначає, ч 1 ст.2 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування» чітко визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

При цьому, саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, а не з правом на призначення спеціальних пенсій, законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії особі, яка працює в органах місцевого самоврядування, про що прямо зазначено в п. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі в органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати всіх видів пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Суд зазначає, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-УІІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015та окремі положення ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" неконституційними не визнані, тобто є чинними та підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу П'ятихатського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року у справі №176/2750/16-а (2а/176/15/17) - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко