Справа № 333/6465/16-а(2-а/333/18/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2017 рокусправа № 333/6465/16-а(2-а/333/18/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Борисенка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 р. в справі № 333/6465/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (далі - ГУНП) про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 707, Законом України «Про Національну поліцію України», Законом України «Про міліцію», у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 2 групи; зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановлення 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення під час виконання обов'язків військової служби.

Заявою від 30.11.2016 р. позивачем уточнено підстави позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 січня 2015 р. він, перебуваючи на службі в органах МВС України, при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, внаслідок якого йому встановлена 2 група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%. У липні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги Листом від 22.09.2016 р. відповідачем відмовлено у виплаті одноразової допомоги через відсутність нормативно-правового акту, що регулює зазначене питання.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову через порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована обставинами, які стали підставою для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності. Відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання вказаної допомоги, оскільки захворювання позивача, на підставі поданих доказів, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а судом не встановлено факту визначення позивачу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.01.2015 р. позивач, перебуваючи на службі в полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1», підпорядкованому ГУМВС України в Дніпропетровській області, при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, що підтверджується актом про нещасний випадок від 03.03.2015 р. Згідно з висновком МСЕК від 22.07.2016 р. позивачеві внаслідок вказаного поранення, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, встановлена друга група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%.

У липні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством України. Листом від 22 вересня 2016 р. відповідач відмовив позивачеві у виплаті одноразової допомоги, посилаючись на відсутність нормативно-правового акту, що регулює питання про виплату одноразової грошової допомоги поліцейським у разі втрати працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Приймаючи до уваги приписи Закону України «Про Національну поліцію», Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р. № 4, суд першої інстанції вважав протиправними дії відповідача з відмови з призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. При цьому суд вказав, що зазначені правові акти розповсюджуються на позивача з огляду на приписи абз. 2, 3 п. 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону України від 23 грудня 2015 р.).

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 2000 р. Наказом № 1о/с від 07.11.2015 р. позивач призначений на посаду поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ.

Згідно з довідкою полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ОСОБА_1 в період з 14.01.2015 р. по 25.01.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. 24.01.2015 р. позивач, перебуваючи на службі в полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1», підпорядкованому ГУМВС України в Дніпропетровській області, при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, що підтверджується актом про нещасний випадок від 03.03.2015 р.

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» позивачу видано свідоцтво про хворобу № 136 від 23.02.2016 р., згідно з яким захворювання позивача пов'язане з виконанням службових обов'язків.

Висновком МСЕК від 22.07.2016 р. позивачеві внаслідок вказаного поранення, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, встановлена друга група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%.

На звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги листом від 22.09.2016 р. відповідачем відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, з посиланням на відсутність нормативно-правового акту, що регулює питання виплати одноразової грошової допомоги поліцейським у разі втрати працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУНП від 08.08.2016 р. № 218о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію», відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач як особа, яка проходила службу в поліції, втратив працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

Частиною 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 р. затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД (одноразової грошової допомоги) у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_1 встановлено інвалідність 22.07.2016 р., а отже саме з цієї дати у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, поранення позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та не мав місце факт визначення позивачу інвалідності, що є наслідком поранення, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції. У зв'язку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги неможлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», а повинна здійснюватися на підставі нормативно-правових актів, які регулювали подібні правовідносини, а саме постанов Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 та від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Зазначені доводи відповідача суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Тобто, дія вказаних нормативно-правових актів поширюється на працівників міліції.

В той же час судом апеляційної інстанції встановлено, що на час встановлення позивачу інвалідності та втрати працездатності ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції. Позивача звільнено через хворобу саме зі служби в поліції.

Відтак, на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги позивач проходив службу в Національній поліції, тому посилання відповідача на положення вказаних постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Крім цього, наказом МВС України № 916 від 12.09.2016 р. внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4, яким визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейським, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, на теперішній час і Порядок №4 визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата поліцейським працездатності, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 р. в справі № 333/6465/16-а залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 р. в справі № 333/6465/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 21.03.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко