Справа № 808/2763/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року о/об 14 год. 36 хв.Справа № 808/2763/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу в частині,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_2 )

представника відповідача - Томін Ю.М.

(діє на підставі довіреності № 22 від 10.01.2017 року)

представника відповідача - Ходяков А.М.

(діє на підставі довіреності № 21 від 10.01.2017 року)

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) до Командира Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 в частині звинувачень ОСОБА_1 у вживані спиртних напоїв у службовий час та позбавлення ОСОБА_1 премії у повному обсязі за липень 2016 року на суму 4 734 грн. та позбавлення 20% щомісячної додаткової грошової винагороди на суму 3 320,47 грн.

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2016 року №488;

- скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року № 525 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_3 за липень 2016 року»;

- скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року № 524 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2015 року № 997»;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 повернути на користь позивача суму позбавленого грошового забезпечення у розмірі 8 054,47 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 8 054,47 грн.;

- стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування наведених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з наказом відповідача № 488 від 18 липня 2016 року «Про результати службового розслідування» (далі за текстом - наказ № 488), оскільки він не відповідає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Підставою винесення наказу № 488 послугувало проведення службового розслідування щодо фактів вживання спиртних напоїв позивачем у період з 14 червня 2016 року по 15 червня 2016 року у службовий час, під час виконання тактико спеціального заняття з бойовою стрільбою на території військового об`єкту. В подальшому, на підставі встановлених наказом № 488 фактів, позивача позбавлено премії у повному обсязі за липень 2016 року на суму 4 734 грн. та позбавлено 20 % щомісячної додаткової грошової винагороди на суму 3 320,47 грн., що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року № 524 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2015 року № 997», № 525 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_3 за липень 2016 року». На думку позивача діями відповідача йому завдано моральної шкоди, що відобразилась у підриві авторитету серед офіцерів та підлеглих військовослужбовців, у недостатньому грошовому забезпечені сім`ї.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях (вих. № 1203 від 09 грудня 2016 року). Зазначає, що згідно наказу командира військової частин НОМЕР_1 № 423 «Про призначення службового розслідування щодо імовірного недбалого ставлення до військової служби майора ОСОБА_1 » проведено службове розслідування, якім підтверджено факт вживання спиртних напоїв у службовий час на території військового об`єкту та по його результатам виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2016 року № 488 «Про результати службового розслідування». Матеріали службового розслідування дня складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення були направленні до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України вих. № 619 від 21 липня 2016 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року №525 визначено про не встановлення премії начальнику штабу першому заступнику командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 майору ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв у службовий час під час виконання тактико спеціального заняття з бойовою стрільбою на території військового об`єкту з 14 червня 20 і 6 року по 15 червня 2016 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року №524 визначено щодо часткової виплати майору ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за липень місяць 2016 року в розмірі 40%, за вживання алкогольних напоїв у службовий час. Вважає, що у зв`язку з підтвердженням фактів вживання спиртних напоїв позивачем, командир військової частини діяв та приймав рішення у спосіб передбачений Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України спосіб.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, та представника третьої особи, дослідивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з`ясував наступне.

21 червня 2016 року, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 423 «Про призначення службового розслідування щодо імовірного недбалого ставлення до військової служби майора ОСОБА_1 ».

За результатами призначеного службового розслідування, заступником командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом гвардії підполковником ОСОБА_2 , зібрано відповідні матеріали та складено акт проведення службового розслідування, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 .

Матеріали службового розслідування та акт проведення службового розслідування досліджені в судовому засідання та долучені до матеріалі адміністративної справи.

Відповідно до висновків акту, в діях майора ОСОБА_1 вбачається порушення статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями».

Запропоновано матеріали службового розслідування на майора ОСОБА_1 направити до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.

18 липня 2016 року відповідачем винесено наказ № 488 «Про результати службового розслідування» та визначено про підтвердження факту вживання спиртних напоїв позивачем у службовий час. Наказано матеріали службового розслідування на майора ОСОБА_1 направити до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.

Пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року №525 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_3 за липень 2016 року» визначено, не встановлювати премію начальнику штабу-першому заступнику командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 майору ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв у службовий час під час виконання тактико-спеціального заняття з бойовою стрільбою на території військового об`єкту з 14 червня 2016 року по 15 червня 2016 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2016 року №488).

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 05 серпня 2016 року №524 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини АЗ 840 від 29 грудня 2015 року №997» визначено, виплатити особовому складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 щомісячну додаткову грошову винагороду за липень місяць 2016 року в розмірі 60%, за винятком: майору ОСОБА_1 - частково виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду за липень місяць 2016 року в розмірі 40% за вживання алкогольних напоїв у службовий час.

Не погодившись з такими діями командира Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджена наказом Міністерства оборони України № 82 від 15 березня 2004 року.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 Інструкції № 82 від 15 березня 2004 року Службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Згідно з підпунктом 1.5 пункту 1 Інструкції № 82 від 15 березня 2004 року службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Пунктом 3 Інструкції № 82 від 15 березня 2004 року розслідуванням повинно бути встановлено:наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;умови та причини, що сприяли правопорушенню;чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

За правилами підпункту 4.1 пункту 4 Інструкції № 82 від 15 березня 2004 року за результатами службового розслідування складається акт.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби урегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260.

У відповідності до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно пункту 31.6 Інструкції №260 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), а також у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину).

Так, представником відповідача до суду надано матеріали службового розслідування виявлення причин та умов щодо імовірного недбалого ставлення до військової служби начальника штабу - першого заступника командира військової частини пп НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено Акт проведення службового розслідування.

В акті зазначено, що під час перебування у військовій частині польова пошта НОМЕР_5 на Широколанівському полігоні особовим складом було неодноразово помічено що начальник штабу - перший заступник командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 майор ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Даний факт перебування у стані алкогольного сп`яніння майора ОСОБА_1 в своїх поясненнях підтверджують військовослужбовці в/ч польова пошта НОМЕР_3 , які знаходились в цій команді. Факт вживання спиртних напоїв майор ОСОБА_1 заперечує, довідки яка може підтвердити перебування у стані алкогольного сп`яніння відсутня. Свідки які бачили в стані алкогольного сп`яніння майора ОСОБА_1 підтверджують зазначений випадок.

Так, актом розслідування зроблено висновок про те, що позивач діючи протиправно, всупереч інтересам служби, порушуючи свої функціональні обов`язки, вжив алкогольні напої в службовий час, на території у нетверезому стані виконував обов`язки військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наслідками розслідування матеріали службового розслідування на майора ОСОБА_1 направлено до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України.

Так, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , військовою прокуратурою Запорізького гарнізону Південного регіону України направлено до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Розглянувши 29 вересня 2016 року матеріали, які надійшли з Військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності Миколаївським районним судом Миколаївської області ухвалено постанову, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 172-20 КУпАП - закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою також встановлено, що з досліджених матеріалів справи вбачається, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зібрано достатньо належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-20 КУпАП, а саме: до протоколу не долучено медичної довідки щодо перебування (не перебування) ОСОБА_1 в станні алкогольного сп`яніння в період з 14 червня 2016 року по 15 червня 2016 року, коли він виконував службові обов`язки, або доказів на підтвердження відмови проходження ним медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постанова Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі №480/2179/16-п набрала законної сили 11 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 статті 72 КАС України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій командира в частині позбавлення ОСОБА_1 премії та щомісячної грошової винагороди за липень 2016 року, оскільки постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2016 року по справі №480/2179/16-п встановлено, що позивач не перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час несення служби, а відтак і пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року № 525 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини - польова пошта НОМЕР_3 за липень 2016 року» та пункт 1 наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 216 року №524 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2015 року №997» в частині виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за липень 2016 року в розмірі 40% за вживання алкогольних напоїв у службовий час підлягають скасуванню.

Але, судом не може бути задоволено позовні вимоги в частині визнання проти правними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо звинувачення позивача у вживані спиртних напоїв у службовий час та скасування наказу № 488 від 18 липня 2016 року, оскільки цей наказ складений за результатами службового розслідування, для направлення матеріалів службового розслідування до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України та необхідності проведення профілактики вживань спиртних напоїв військовослужбовцями.

Визначення у наказі № 488 від 18 липня 2016 року щодо підтвердження фактів вживання спиртних напоїв позивачем у службовий час є висновком відповідача за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, що є підставою для направлення матеріалів прокурору та не може бути визнано звинуваченням.

Щодо позовних вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 премії за липень 2016 року, то суд задовольняючи позовні вимоги в цій частині виходив з наступного.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2012-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2012-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, в матеріалах справи наявна довідка розрахунок щодо нарахованого грошового забезпечення майору ОСОБА_1 в серпні 2016 року за липень 2016 року.

Відповідно до зазначеної довідки недоплачена премія позивача становить 4734,00 грн. та недоплачена додаткова грошова винагорода складає 3320,47 грн. (4734,00 грн. + 3320,47 грн. = 8054,47 грн.).

Таким чином з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню премія за липень 2016 року в розмірі 4 734,00 грн. та щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 3 320,47 грн., оскільки на думку суду це є належним способом захисту порушеного права позивача.

Стосовно заявленої позивачем моральної шкоди необхідно зазначити, що згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Абзацами 1, 3 пункту 9 Постанови Пленуму ВС України №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд також повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, відсутністю належних доказів, а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги в більшій частині задоволено, що, в свою чергу, є моральною компенсацією, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 в частині позбавлення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за липень 2016 року.

Скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року № 525 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини - польова пошта НОМЕР_3 за липень 2016 року».

Скасувати пункт 1 наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 216 року №524 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2015 року №997» в частині виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за липень 2016 року в розмірі 40% за випивання алкогольних напоїв у службовий час.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 премію за липень 2016 року в розмірі 4 734,00 грн. та щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 3 320,47 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу в частині судові витрати, у сумі 1102 (одна тисяча сто дві гривні) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов