Справа № 2-а-1833/2010
Суддя: Линник О. С.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Сумської області
справа № 2-а-1833/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2010 р. Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Линник О.С.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Тростянець адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної допомоги як дитині війни,

В С Т А Н О В И В :

13.01.2009 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Краснокутському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, в якій зазначає, що він є дитиною війни та відповідно має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак з 2006 р. йому така допомога у вказаному розмірі не виплачувалась, сума заборгованості за 2006-2007 роки складає 2733,30 грн. Тому позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та сплатити недоплачену суму підвищення до пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни за 2006-2007 роки у сумі 2733,30 грн. та в доповнених позовних вимогах від 31.03.10 року - здійснити вищевказаний перерахунок пенсії за 2008-2009 роки включно. 02.02.2010 року вказаний позов було передано на розгляд Краснокутському районному суду Харківської області. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 18 червня 2010 року було замінено первісного відповідача - ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Краснокутському районі Харківської області належним відповідачем - ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, та Ухвалою від 18.11.2010 року вказану справу було ухвалено передати на розгляд Тростянецькому районному суду Сумської області.

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі позовні вимоги не визнав, подав письмове заперечення проти позову, де зазначив, що дітям війни пенсії мають підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, проте, відповідно до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який передбачає механізм цих виплат, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки за рахунок інших джерел фінансування державна соціальна підтримка дітей війни не здійснюється, тому для стягнення сум з коштів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. У процесі формування бюджету Пенсійного фонду України було закладено фіксований розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус дітей війни у 2007 р. у розмірі 20,92 грн., у 2008 р. - у розмірі 48,05 грн. Отже, кошти на виплату у повному розмірі підвищення до пенсії 30% мінімальної пенсії за віком не закладені до видаткової частини Держбюджету у 2007-2010 р.р. Крім того, відсутній механізм врахування мінімальної пенсії за віком, на 30% якої мають підвищуватись дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Відповідач вважає, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлено відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень до пенсії, тому виконання задекларованих норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни» для відповідача є неможливим.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини.

Позивач є дитиною війни, що підтверджується посвідченням пенсіонера (а.с. 6).

Відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Згідно ч.ч.2,3 ст.22 Конституції України конституційні права й свободи гарантуються, і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього закону, було зупинено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. по справі № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п.12 ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, якими зупинено пільги, компенсації, передбачені ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни.

Згідно п.41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. було визнано неконституційними вищевказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України.

У 2009 році прийнятим Законом України «Про Держаний бюджет України на 2009 рік» не встановлювались обмеження щодо підвищення пенсії дітям війни.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч вимогам ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни та ст.22 Конституції України, соціальна грошова допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком позивачеві не виплачувалась.

Конституцією України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Ст.8 Конституції України передбачає, що Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України й повинні відповідати їй. Принцип верховенства права передбачає, що всі підзаконні нормативно-правові акти мають відповідати за своїм змістом Конституції України.

Згідно ч.2 ст.3 ЗУ Про соціальний захист дітей війни державні гарантії, установлені дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст. 48 Конституції України), який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст.46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до п.31 ч.1 ст.85, п.19 ч.1 ст.92 Конституції України надзвичайного стану (ст.64 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до ЗУ Про соціальний захист дітей війни із огляду на наступне.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи, або інтереси.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суд вважає також безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, і те, що такий розмір не може бути визначений згідно ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. З огляду на принцип законності, закріплений ст.9 КАС України, відповідно до ч.7 якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, мінімальний розмір пенсії необхідно визначати відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового мінімуму щорічно встановлюється ЗУ Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 09.07.07 року по 31 грудня 2007 року.

З урахуванням того, що позивач у 2008-2010 роках щомісячно отримує добавку до пенсії у розмірі 47 грн. за січень-березень 2008 року, 48,10 грн. за квітень-червень 2008 року, 48,20 грн. за липень-вересень 2008 року, 49,80 грн. з жовтня 2008 року (а.с.29), суд вважає за необхідне зобовязати відповідача провести нарахування позивачу соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період із 22.05.08 року по 31.12.2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» позивачу у 2007 році підлягають виплаті кошти - з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. у розмірі 742,65 грн. (у тому числі із липня по вересень (4,06+406)х 30%=123,02 грн. щомісячно, із жовтня по грудень (4,11+411)х30%=124,53 грн. щомісячно).

Відповідно до ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» позивачу у 2008 році підлягають виплаті кошти - з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. у розмірі 1170,60 грн. (в тому числі за травень і червень - 481х30%=144,30 грн. щомісяця, із липня по вересень 482х30%=144,60 грн. щомісяця, із жовтня по грудень 498х30%=149,40 грн. щомісяця).

Згідно ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» позивачу у 2009 році підлягають виплаті кошти у розмірі 1837,80 грн.( в тому числі із січня по жовтень 498х30%=149,40 грн. щомісячно, листопад і грудень 573х30%=171,90 грн. щомісячно).

Одночасно, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення на його користь щомісячної державної соціальної допомоги на 2006 рік, оскільки дана виплата була обмежена Законом України Про державний бюджет України на 2006 рік, положення якого були діючі та рішення Конституційним судом України щодо неконституційності норм вищенаведеного закону не приймались.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної допомоги до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, на який покладено такі повноваження.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та сплатити недоплачену суму підвищення до пенсії з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, із надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя