Справа № 674/1504/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/1504/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

22 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, в якому просив скасувати постанову інспектора роти №3 УПП у м. Хмельницькому та закрити провадження по справі.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 30.10.2016 року ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги пункту 8.4 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України), у зв'язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

30.10.2016 року інспектором роти №3 УПП у м. Хмельницькому ДПП лейтенантом поліції Марцінішином А.А. винесено постанову серії ДР №076596 від 30.10.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до п.3.34 Правил дорожнього руху знак «зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знаків: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; та за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід». Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Пунктом 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині «в» виділена група «заборонні знаки», які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні знаку 3.34 «зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 в ПДР України.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до зазначених вимог, відповідачем надано відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення, що міститься в матеріалах справи та яка в розумінні ст.122 КУпАП є належним доказом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, оскільки з вказаного відеозапису вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу у зв'язку з відсутністю вільних місць на парковці, а не в наслідок технічної несправності транспортного засобу.

При цьому, інспектором поліції повідомлено позивача про те, що за вчинене правопорушення буде складена постанова про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим позивачу роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 268 КУпАП.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження технічної несправності транспортного засобу довідкою від 09.12.2016 року, виданою ФОП ОСОБА_4, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція, тощо)

Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг встановлюються Правилами

надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615.

Відповідно до п. III розділу 3 Правил, послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.2 розділу III Правил акт передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (додаток 2) складається у двох примірниках. Обидва примірники мають однакову юридичну силу. Акт передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту підписується власником КТЗ, його складових частин (систем), а також особою, відповідальною за прийняття КТЗ, його складових частин (систем) до ремонту, скріплюється печаткою виконавця (за наявності).

Згідно п.3 розділу V Правил виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід'ємною частиною договору.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що надана позивачем довідка є сумнівною, оскільки інших доказів про несправність транспортного засобу не надано( договір про передачу транспортного засобу після ремонту, квитанція про сплату за надані послуги, копія акту про передачу транспортного засобу).

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в справі суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 222 КУпАП органи Національної поліції є уповноваженим органом(посадовою особою), які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень 1, 2 та 3 частин статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1)визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2)зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3)зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4)стягнення з відповідача коштів;

5)тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6)примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7)примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8)визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена суб'єктом владних повноважень оскаржується в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку адміністративного судочинства, що цілком узгоджується з статтею 17 КАС України, яка визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, суд при розгляді позову при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийняті рішення по справі мав керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вимога позивача про закриття провадження у справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суд.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.