Справа № 303/5842/16-а,2-а/303/21/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. Справа № 876/1138/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Виконувача обов»язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, який діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_1 до Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради, третя особа - Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про зобов»язання донарахувати та виплатити недоотриману одноразову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року позивач - Виконувача обов»язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, який діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради, третя особа - Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, в якому просив зобов»язати Чинадіївський ДНЗ (дитячий будинок) інтернатного типу донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 8 186 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, з врахуванням вимог ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відповідач мав нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як випускниці Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради з категорії дітей-сиріт, одноразову грошову допомогу у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто у сумі не менше 9 186,00 грн. (1 531 грн. х 6 = 9 186 грн.). Однак, згідно Наказу Директора ДЕНЗ Чинадіївського дитбудинку №58 від 16 серпня 2016 року «Про виплату одноразової грошової допомоги випускникам дитячого будинку», посилаючись на підпункт 1 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», бухгалтерією дитячого будинку, зобов»язано виплатити випускникам Чинадіївського дитбудинку, серед яких ОСОБА_1, грошову допомогу у розмірі не менше 2,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1 000 грн., тобто, фактично вона недоотримала одноразову грошову допомогу у сумі 8 186 грн.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2017 року адміністративний позов задоволено; зобов»язано Чинадіївський дошкільний навчальний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради, місце знаходження: 89640, смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 75 «а», Мукачівського району, Закарпатської області донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8186 (вісім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 00 копійок; вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Чинадіївський дошкільний навчальний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3, виданого Полянською сільською радою Свалявського району Закарпатської області 24 січня 2001 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

Розпорядженням №255 голови Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області Дрогобецького І.І. від 06 вересня 2013 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованцям Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу, надано статус діти-сироти, у зв»язку з смертю матері, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02 жовтня 2007 року та смертю батька, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2013 року (а.с. 9).

Відповідно до наказу директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу для дітей дошкільного та шкільного віку ОСОБА_2 від 12 грудня 2008 року №26 «Про зарахування дітей до складу вихованців Чинадіївського дитбудинку», наказано зарахувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до складу вихованців Чинадіївського дитбудинку на повне державне утримання (навчання та виховання) (а.с.10).

Наказом директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради від 30 серпня 2016 року №18-Д ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховано зі складу вихованців Чинадіївського дитячого будинку на подальше проживання та навчання в ДНЗ Мукачівському центру ПТО за спеціальностями «Столяр» та «Швачка» днем 31 серпня 2016 року (а.с.11).

Наказом директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради ОСОБА_2 від 16 серпня 2016 року №58 «Про виплату одноразової грошової допомоги випускникам дитячого будинку» випускникам Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради, які продовжуватимуть навчання в інших навчальних закладах, виплачено грошову допомогу у розмірі не менше 2,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 000 грн. на особисті рахунки дітей по списку (а.с. 12).

Платіжним дорученням №6404 від 26 серпня 2016 року підтверджується отримання ОСОБА_1 одноразову допомогу, як випускником дитбудинку, в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень (а.с. 13).

22 вересня 2016 року директору Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_6, заступником керівника Мукачівської місцевої прокуратури Кюкало П. надіслано повідомлення №01-112-8615 вих. №16, про те, що враховуючи ту обставину, що на даний час право неповнолітньої ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги залишається незахищеним, вбачається необхідність здійснення Мукачівською місцевою прокуратурою Закарпатської області захисту інтересів неповнолітньої дитини в суді (а.с. 14-15).

З повідомлення директора Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_6 від 27 вересня 2016 року видно, що неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 вересня 2016 року - перебуває на повному державному забезпеченні та навчанні в ДНЗ «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» як дитина - сирота.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням того, що відповідні норми Постанови КМУ від 05.04.1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування», на які посилався відповідач, діяли до прийняття та набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» і не приведені у відповідність з ним, при вирішенні спірної по справі ситуації підлягають застосуванню положення ст. 8 цього Закону, яка не ставить у залежність від працевлаштування відповідної категорії дітей, до яких відноситься ОСОБА_1, можливість отримання одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон) до дітей, позбавлених батьківського піклування відносяться діти, які залишилися без піклування батьків у зв»язку з позбавленням їх батьківських прав.

Частинами 1-3 ст. 8 Закону передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону встановлює обов»язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня становив 1 531 гривня.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі, позивачу по цій справі, при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 9 186 грн.

Як вже зазначалося, ОСОБА_1 отримала матеріальну допомогу при випуску із дитбудинку у розмірі 1 000 грн. Таким чином, недоплаченою залишається грошова допомога у розмірі 8 186 грн. (9 186 грн. - 1 000 грн.).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п.п. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» №226 від 05.04.1994 року зі змінами та доповненнями, встановлено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх,професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м»яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

При цьому, відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м»який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. ст. 25, 39-9 Закону регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м»який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Як встановлено в ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантуються, забезпечуються і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд першої дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зобов»язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 8 186,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2017 року у справі №303/5842/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.03.2017 року.