Справа № 723/124/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/124/17

Головуючий у 1-й інстанції: Дячук О.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

14 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Сторожинецького районного суду від 16.08.2016 управління Пенсійного фонду в Сторожинецькому районі зобов'язано призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013, 2014, 2015), з дня звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 10 червня 2016 року.

06.09.2016 ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області з заявою про проведення перерахунку пенсії у її присутності для детального пояснення показників, які включаються у формульний розрахунок призначеної їй пенсії (а. с. 11).

Листом № 4575/06 від 12.09.2016 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що її пенсія до виплати становить 2670,12 грн. та додав розпорядження № 151090 від 07.09.2016 року з усіма показниками, які включені у формульний розрахунок пенсії (а. с. 12).

21.12.2016 позивач повторно звернулась до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області з заявою про підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 14).

Відповідно до листа № 54/06 від 04.01.2017 відповідач повідомив про те, що оскільки ОСОБА_2 у 2003 році скористалась правом виходу на пенсію за вислугу років та на час призначення пенсії за віком мала статус пенсіонера, підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію не застосовується.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що призначення пенсії за вислугу років не позбавляє права на призначення пенсії за віком, отже відмова відповідача підвищити розмір пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є протиправною.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 28.11.2003 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". З 10.06.2016 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 цього Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Так, колегія суддів зазначає, що пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_2 призначено з 10.06.2016, а у 2003 році їй призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_2 у 2003 році скористалась правом виходу на пенсію за вислугу років та на час призначення пенсії за віком мала статус пенсіонера, підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію не застосовується, є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

З копії паспорта встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 4).

10.06.2016 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області з заявою про призначення їй пенсії за віком у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку - 57 років та 6 місяців.

Так, згідно з матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 дотримано усіх умов, встановлених ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить застереження з приводу того, що, як вважає апелянт, особа має право на встановлення підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію лише у випадку, якщо пенсія призначена цій особі вперше.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області підвищити розмір пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України, та залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що листом № 4575/06 від 12.09.2016 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що її пенсія до виплати становить 2670,12 грн. та додав розпорядження № 151090 від 07.09.2016 року з усіма показниками, які включені у формульний розрахунок пенсії (а. с. 12).

21.12.2016 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області з заявою про підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 14)

Відповідно до листа № 54/06 від 04.01.2017 відповідач повідомив про те, що підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію не застосовується.

Не погодившись з отриманою відмовою, 18 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що початок перебігу строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається з моменту ознайомлення позивача з відмовою про підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для залишення адміністративного позову без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постановуСторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.