Справа № 2-а-3341/10/1470
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2011 р.Справа № 2-а-3341/10/1470

Категорія:8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДПІ у Березанському районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ДПІ у Березанському районі Миколаївської області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати повідомлення-рішення ДПІ у Березанському районі Миколаївської області від 29.10.2009 року №/0 та № /0.

В обґрунтування позову зазначив, що висновок податкового органу про перевищення ним обсягу граничної суми виручки під час перебування на спрощеній системі оподаткування є помилковим, оскільки отримані у звітному періоді кошти в сумі 27 100 грн. ним було повернуто замовникам послуг у звязку з невиконанням ним господарських зобовязань.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року позов задоволено, скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

В апеляційній скарзі ДПІ у Березанському районі Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі зясовано, що ФОП ОСОБА_3 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Перевіркою з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, проведеною ДПІ у Березанському районі Миколаївської області за період з 21.11.2007 року по 30.09.2009 року було виявлено факт отримання ФОП ОСОБА_3 у цей період виручки у сумі 519 100 грн., що стало підставою для донарахування контролюючим органом позивачеві податку з доходів фізичних осіб у сумі 18 607,92 грн. та податку на додану вартість в сумі 70 540 грн., з яких 59 040 грн. основного платежу та 11 500 грн. штрафних санкцій згідно з оспорюваними податковими повідомленнями.

Згідно з підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким спеціальним законодавством, зокрема, є Указ Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»(далі Указ), яким запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва.

Положеннями статті 1 Указу передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує

500 тис. гривень.

Отже, реалізація права субєкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою субєктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до субєкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу визначено, що субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 цього Указу фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності. При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Таким чином, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання субєктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Як зазначено в акті перевірки, у 4 кварталі 2008 року, починаючи з грудня місяця, ФОП ОСОБА_3 перевищів обсяг виручки 500 000 грон. від реалізації продукції на 19 100 грн., тому, на думку податкового органу, зобовязаний був з 01.01.2009 року перейти на загальну систему оподаткування. Оскільки ФОП ОСОБА_3 не надав посадовим особам податкової інспекції первинних документів, які б підтверджували витрати у 4 кварталі 2008 року, відповідач дійшов висновку про наявність порушень податкового законодавства та підстав для застосування штрафних санкцій.

Проте з матеріалів справи вбачається, що у грудні 2008 року позивач, у звязку з невиконанням господарських зобовязань, повернув замовникам послуг сплачені кошти у сумі 27 100 грн., а отже зайво отримані кошти не можуть вважатися виручкою.

Зазначена обставина підтверджується актами прийому передачі виконаних робіт від 22.12.2008 року, 23.12.2208 року, 24.12.2008 року, 25.12.2008 року, а також квитанціями до прибуткових касових ордерів ( № 1198 від 31.12.2008 року на суму 6 000 грн.; № 1150 від 31.12.2008 року на суму 6 000 грн.; № 963 від 30.12.2008 року на суму 5 500 грн.; № 1198 від 31.12.2008 року на суму 6 000 грн.; № 129865 від 30.12.2008 року на суму 9 600 грн.), виданих контрагентами позивача.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що зазначені кошти були отримані та повернуті позивачем у одному й тому ж звітному періоді 4 кварталі 2008 року.

За таких обставин висновки податкового органу щодо перевищення ФОП ОСОБА_3 обсягу виручки 500 000 грн. від реалізації продукції є помилковими.

Зважаючи на все вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1. ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ДПІ у Березанському районі Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ДПІ у Березанському районі Миколаївської області про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2