Справа № 766/4718/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/4718/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_3 про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні в реєстрі пільговиків та наданні пільг, про зобовязання відновити у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, та відновити пільги на 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_3, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні позивача у реєстрі пільговиків та наданні пільг щодо 50% знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01.07.2015 року;

- зобовязати відповідача відновити позивача у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, та відновити пільги на 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива, з 01.07.2015 року.

Постановою від 29 червня 2016 року, ухваленою в порядку скороченого провадження, Херсонський міський суд Херсонської області частково задовольнив адміністративний позов:

- визнав протиправними дії начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_3 щодо відмови у відновленні позивача у реєстрі пільговиків та наданні пільг, встановлених статтею 22 Закону України «Про міліцію» відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389, в редакції станом на 07 листопада 2015 року;

- зобовязав управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, починаючи з 07 листопада 2015 року забезпечити надання позивачу пільг, встановлених статтею 22 Закону України «Про міліцію» відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389, в редакції станом на 07 листопада 2015 року;

- стягнув з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради зазначає, що позивач з 30.08.2011 року перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як міліціонер на пенсії та користувався пільгами відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію». Підтвердженням права на пільги була довідка від 26.01.2010 року № 10/205, яку видав відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Херсонській області, в якій зазначено, що довідка дійсна на весь час дії ст. 22 Закону України «Про міліцію». Проте з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинність Закону України «Про міліцію», у звязку з чим позивач втратив право на пільги, а програмним забезпеченням ЄДАРП було виконано автоматичне закриття електронних карток пільговиків із зазначенням причин «втрата статусу».

Апелянт звертає увагу на те, що Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає збереження пільг за колишніми працівниками міліції, що були передбачені Законом України «Про міліцію», а лише вказує на збереження пільг за колишніми працівниками міліції пільг, встановлених Законом України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити його адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оскаржена постанова не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Так, апелянт посилається на порушення його права, встановленого ч. 1 ст. 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на рішення ЄСПЛ «Кечко проти України», «ОСОБА_4 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», «Броньовський проти Польщі». Зазначає апелянт і про набуття ним права на пільги, встановлені ст. 22 Закону України «Про міліцію» в редакції чинній станом на 01.01.2008 року, що також підтверджується на його думку і Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради надало письмові заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якій фактично продублювало свою апеляційну скаргу.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, в порядку скороченого провадження, суд першої інстанції керувався 3, 8, 19, 22 Конституції України, ч.1 ст.1 Протоколу №1 та ст.13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 22, 26 Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (Заява N 63134/00), п. 83 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року (заява № 42527/98), п. 184 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року (заява №31443/96), ст. 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 22 Закону України «Про міліцію», Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р., Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» в редакції станом на 07 липня 2015 року

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та його представника, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги можуть бути задоволені частково.

Апеляційний суд встановив, що з 01.01.2010 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Херсонській області, та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що зазначено в позові та не заперечується сторонами у справі.

З січня 2010 року по липень 2015 року ОСОБА_1 отримував пільги відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію», а саме 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива, що також не оспорюється сторонами у справі та підтверджено матеріалами справи (а.с. 7).

З 07.11.2015 року в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, програмним забезпеченням здійснено автоматичне закриття електронної картки пільговика - ОСОБА_1 із зазначенням причин «втрата статусу», про що зазначено управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, як в апеляційній скарзі, так і у відповіді, наданій 30.05.2016 року на адресу позивача (а.с. 16).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» в редакції чинній до 01.01.2008 року, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. При цьому частина 6 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

З 01.01.2008 року, у звязку із прийняттям Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, частина 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» встановлювала, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

При цьому частина 7 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані неконституційними зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI, а тому з 22 травня 2008 року відновила дію редакція цих частин, яка діяла до 01.01.2008 року.

З 01.04.2014 року, відповідно до приписів Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII, частина 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» викладена в новій редакції, відповідно до якої працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством. Так само викладена в новій редакції і частина 7 статті 22 Закону України «Про міліцію», відповідно до якої за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни неконституційними не взнавались.

З 07.11.2015 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність, відповідно до п. 1 та п. 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліції» від 02.07.2015 року № 580-VIIІ.

З 29.12.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIIІ, пункт 15 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», був доповнений абзацом другим відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських та членів їх сімей. При цьому розділ ІХ Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає у поліцейських, колишніх поліцейських та у членів їх сімей, таких пільг, як 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» Міністерство соціальної політики України зобовязано забезпечити включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до, окрім іншого, Закону України «Про міліцію». З 30.12.2016 року Постановою КМУ № 986 від 21.12.2016 року, в зазначений пункт внесені зміни, відповідно до яких Закон України «Про міліцію» виключений з переліку законів відповідно до яких визначаються особи, які мають право на пільги за соціальною ознакою.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», в редакції Постанови КМУ № 56 від 08.02.2017 року (чинна з 10.02.2017 року), зокрема, установи Міністерства внутрішніх справ зобовязані передати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, перебувають або перебували на обліку у зазначених органах, закладах і установах.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ № 117 від 29.01.2003 року, управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (уповноважені органи) ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; та вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_3 щодо відмови у відновленні позивача у реєстрі пільговиків та наданні пільг, встановлених статтею 22 Закону України «Про міліцію» відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389, в редакції станом на 07 листопада 2015 року.

Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, яка набрала чинності з 01.07.2015 року, затверджений Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї.

Відповідно до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, з 01.07.2015 року дія цього Порядку поширювалась також і на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у звязку з виконанням службових обовязків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні).

Постановою КМУ «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї» № 36 від 07.01.2016 року, яка набрала чинності з 02 лютого 2016 року, у пункті п. 2 цього Порядку виключені слова «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у звязку з виконанням службових обовязків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні)».

Враховуючи викладене, позивач мав право на пільги встановлені безпосередньо законом - до 07.11.2015 року, до дня втрати чинності Законом України «Про міліцію».

При цьому Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затверджений Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, в період з 01.07.2015 року по 02.02.2016 року передбачав поширення своєї дії на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію», а виключення цього положення відбулось внаслідок приведення Кабінетом Міністрів України своїх нормативно-правових актів у відповідність до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» п. 4 яких встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, з 07.11.2015 року п. 2 в частині посилання на Закон України «Про міліцію» не застосовується, оскільки суперечить приписам Закону України «Про Національну поліцію», який у свою чергу не передбачає пільг, які були встановлені ст. 22 Закону України «Про міліцію».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про правомірність виключення позивача з ЄДАР пільговиків з 07.11.2015 року та про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на порушення його права встановленого ч. 1 ст. 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та на рішення ЄСПЛ «Кечко проти України», «ОСОБА_4 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», «Броньовський проти Польщі», оскільки частина перша статті першої Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втрата чинності Законом України «Про міліцію» відбулась внаслідок набрання чинності Законом України «Про національну поліцію», який був прийнятий на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна 2020», з метою реалізації заходів з реформування органів внутрішніх справ, з метою створення органу виконавчої влади, який служитиме суспільству і призначений для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки.

Апеляційний суд звертає увагу та на, що ЄСПЛ в рішенні «Великода проти України» (п. 25) зазначив, що Суд нагадує, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі (див., наприклад, ухвалу від 15 березня 2001 року у справі «Амола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland), заява № 30517/96). «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі ««Stran Greek Refineries» та ОСОБА_6 проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), п. 59, Series A № 301). Отже, зменшення або припинення достатньою мірою встановлених пільг може становити втручання у мирне володіння майном (див. рішення від 19 червня 2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), заява № 17767/08, п. 72).

Також ЄСПЛ в п. п. 26 рішення «Великода проти України» зазначив, що з огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «ОСОБА_7 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000).

Наявність у позивача пільг, які в подальшому скасовані у встановленому законом порядку, не є позбавленням позивача права власності, оскільки зміни у законодавстві відбулись у встановленому Конституцією України порядку, докази протилежного відсутні. Також апеляційний суд зазначає, що у цьому випадку позивач не несе і надмірного тягаря у вигляді обовязку оплачувати послуги в повному обсязі, оскільки на законодавчому рівні врегульоване питання щодо можливості отримання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, зокрема Постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 р. Позивач не обмежений у праві, за наявності певних обставин, скористатись можливістю оформлення субсидій.

Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, на які посилається апелянт ОСОБА_1 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ці рішення не стосуються питання втрати чинності Закону України «Про міліцію».

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційні скарги мають бути задоволені частково, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати понесені сторонами у справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, ч. 10 ст. 183-2, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 червня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради ОСОБА_3 про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні в реєстрі пільговиків та наданні пільг, про зобовязання відновити у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, та відновити пільги на 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01 липня 2015 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець