Справа № 826/12591/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2017 року № 826/12591/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепова Максима Олексійовича Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепова Максима Олексійовича (надалі - Відповідач), третя особа Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепова Максима Олексійовича №28214657 від 12 лютого 2016 року про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи проти позову заперечував, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1.Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 03 лютого 2009 року, зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим №3484 від 10 лютого 2009 року.

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 19 лютого 2016 року квартира за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована на ім'я ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 03 лютого 2009 року.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві, 4 лютого 2016 року ОСОБА_1 маючи на меті підтвердити своє право власності на вказану квартиру подала о 10:10:07 заяву за реєстраційним номером НОМЕР_1 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 у новоствореному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) заявником подано наступні документи, а саме: копія квитанції; копія паспорта; копія ідентифікаційного коду (карти фізичної особи - платника податків); копія технічного паспорту; копія свідоцтва про право власності від 03.02.2009 р.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чеповим Максимом Олексійовичем 12 лютого 2016 року було винесено Рішення №28214657 про відмову у державній реєстрації права власності (надалі - Рішення).

В Рішенні зазначено, що заява про державну реєстрацію подана після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Позивач не погоджуючись Рішенням і вважає, що не застосовується відмова в державній реєстрації прав на нерухоме майно на підставі пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Спеціальним Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV).

Стаття 2 Закону № 1952-IV визначено, що державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно з п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією.

За змістом підпунктів 2, 4 частини 1 статті 18 Закону № 1952-IV прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень є однією із стадій державної реєстрації.

Згідно частини 2 статті 18 Закону №1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р. (надалі - Порядок № 1127).

Згідно пункту 6 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 9 Порядку № 1127 зазначено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно пункту 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та / або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Матеріали справи свідчать про того, що Позивачем до проведення державної реєстрації були надані всі необхідні для цього документи. Належність та повнота наданих документів Відповідачем також не заперечується.

Судом встановлено, що підставою для відмови Позивачу в проведенні державної реєстрації стало те, що заяву про державну реєстрацію прав, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Зокрема, державним реєстратором встановлено, що відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 19.08.2013 №2/754/3679/13 накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1.

Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1952-ІV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Проте, Суд звертає увагу на те, що приймаючи оскаржуване Рішення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Відповідачем не враховано положення п. 2 ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV, згідно якого відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав.

Оскільки сам власник - ОСОБА_1 подала заяву про реєстрацію свого права власності у Державному реєстрі прав власності, наявність обтяжень не заважає здійсненню такої реєстрації, оскільки щодо такого права власності має відбутися повне перенесення відомостей (суб'єкт та об'єкт права власності, відповідні обтяження) до новоствореного Реєстру з відкриттям відповідного розділу.

При цьому, Суд зазначає, що в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 19.08.2013 р. по справі №2/754/3678/13 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/33108814), на підставі якої на квартиру було накладено арешт не має судової заборони на вчинення реєстраційних дій.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепова Максима Олексійовича №28214657 від 12 лютого 2016 року про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 128, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепова Максима Олексійовича №28214657 від 12 лютого 2016 року про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя А.Б. Федорчук