Справа № 826/15282/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2017 року № 826/15282/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко Ігоря Іванович 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачами було протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "Хрещатик" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 року №22ц/796/8065/16 було підтверджено факт існування зобов'язань ПАТ "КБ "Хрещатик" перед ОСОБА_1 щодо повернення банківського вкладу за укладеним між ними депозитним договором №254/2012-222 від 21.03.2012 року в сумі 17500,00 євро.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив.

Представник відповідача-2 через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що складання Загального реєстру вкладників здійснюється на підставі переліку вкладників, переданого Уповноваженою особою, в якому інформація про позивача була відсутня.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

На офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) стосовно ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" розміщено наступну інформацію.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 р. № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 квітня 2016 р. № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Костенка Ігоря Івановича з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

27.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенко Ігоря Івановича із заявою, в якій просила включити її до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про неї, як особу, яка має право на відшкодування коштів у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК».

До вищенаведеної заяви було додано копію рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 №22ц/796/8065/16 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ» Хрещатик» про стягнення з відповідача банківського вкладу за договором №254/2012-222 від 21.03.2012року, що складає: розмір депозитного вкладу -17.500 євро, заборговані відсотки - 2.481,16 євро та 3% річних від заборгованої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України - 1.489 євро, а всього, у сумі 21.470, що за курсом валют становить 62.542 грн.14 коп., яким позовні вимоги задоволені.

Листом від 04.08.2016 №20/7131 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко І.І. повідомив позивача, що « 02.08.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 у справі №22ц/796/8065/16, на яке Ви посилаєтесь як на підставу включення Вас до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскаржено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ. Одночасно роз'яснюю, що умови і порядок виконання рішень суддів інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» та покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.».

ОСОБА_1, не погоджуючись з такою позицією, звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Тобто, перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів (вкладу) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складається Уповноваженою особою, а загальний реєстр вкладників складається Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі переліку вкладників, переданого Уповноваженою особою, в якому інформація про позивача була відсутня.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко Ігоря Івановича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "КБ "Хрещатик", які мають право на відшкодування коштів (вкладу) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного з банком, відкриття вкладнику рахунку в банку та існування вкладу (коштів) на такому рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенко Ігоря Івановича із заявою, в якій просила включити її до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про неї, як особу, яка має право на відшкодування коштів у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». До заяви було додано копію рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 №22ц/796/8065/16 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ» Хрещатик» про стягнення з відповідача банківського вкладу за договором №254/2012-222 від 21.03.2012року, що складає: розмір депозитного вкладу -17.500 євро, заборговані відсотки - 2.481,16 євро та 3% річних від заборгованої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України - 1.489 євро, а всього, у сумі 21.470, що за курсом валют становить 62.542 грн.14 коп., яким позовні вимоги задоволені.

Листом від 04.08.2016 №20/7131 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко І.І. повідомив позивача, що « 02.08.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 у справі №22ц/796/8065/16, на яке Ви посилаєтесь як на підставу включення Вас до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскаржено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ. Одночасно роз'яснюю, що умови і порядок виконання рішень суддів інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» та покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.».

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в рішенні від 13.07.2016 по справі №22ц/796/8065/16 встановила наступне: «відповідно до депозитного договору від 21.03.2012року за №254/2012-222, ОСОБА_1 здійснила банківський вклад на депозитному рахунку у ПАТ «КБ»Хрещатик» у сумі 17.500 євро під 5.7% на термін до 22.11.2013 року, що не заперечується сторонами, та підтверджується квитанцією №36 здійснення операції від 21.03.2012 року з цільовим призначенням «Надходження грошових коштів згідно депозитного договору №254/2012-222 від 21.03.2012року» та Актом «Про результати ревізії ведення операцій з депозитами фізичних осіб Київського регіонального відділення ПАТ «КБ»Хрещатик» від 12.05.2012, в якому зазначено «… сума 17.419,00 євро була перерахована на картковий рахунок клієнта (меморіальний ордер від 21.03.2012 року №23 та в послідуючому переоформлена через касу на вклад «Ювілейний» 20м.(не фікс.) ЕUR(щомісячна виплата)" №254/2012-222 від 22.03.2012 року на суму 17.500 євро під 5,7% терміном дії до 22.11.2013» /а.с.8, 10-14/.

Після закінчення дії указаного договору, між сторонами укладено новий депозитний договір «Оберіг» за №222D-446849 від 22.11.2013 року на суму 17.500 євро терміном на 1 рік під 5,7% річних.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Між тим, встановлено, що кошти у сумі 17.500 євро по депозитному вкладу за договором №222D-446849 від 22.11.2013 року на рахунок позивача у банку не надійшли, оскільки указані кошти були вилучені із банка невстановленою особою, що підтверджується копією заяви №1 на видачу готівки від 4.06.2013 року невстановленої особи, за підробним підписом від імені позивача щодо дострокового повернення депозитного вкладу у сумі 17.438,33 євро з цільовим призначенням: «Дострокове повернення грошових коштів згідно договору за №254/2012-222 від 21.03.2012року за №254/2012-222 згідно заяви клієнта від 31.05.2013 року» /а.с.67/.

У зв'язку з цим, правоохоронними органам порушена кримінальна справа, досудове провадження по якій на час розгляду справи не закінчене.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 17.02.2016 року за №13196/131/97/15-32 виконаної КНДІСЕ, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «отримувач» в заяві на видачу готівки №1 від 4.06.2013 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою, з наслідуванням її підпису /а.с.142-145/.

В той же час, не заперечуючи того, що позивачка не отримувала кошти за депозитним договором від банку, останній відмовляється повертати їй депозитний вклад з відповідними відсотками, посилаючись на припинення діяльності банку згідно постанови Правління НБУ від 05.04.2016 року №234 «Про віднесення ПАТ «КБ»Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» та прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5.04.2016 року рішення за №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ»Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», а також, посилаючись на ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п»ятої цієї статті, не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом…

…Колегія суддів вважає, що розрахунок позивача заборгованості Банку за депозитним договором від 21.03.2012 №254/2012-222, що складає: розмір депозитного вкладу -17.500 євро, заборговані відсотки - 2.481,16 євро, 3% річних від заборгованої суми, відповідно до ст.625 ЦК України, виконаний правильно, а тому підлягає стягненню з банку на користь позивачки.».

Відповідно до статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Отже, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 №22ц/796/8065/16 про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ» Хрещатик», яке набрало законної сили з моменту його проголошення, встановлено, що ОСОБА_1 має право на вклад (кошти), розміщений в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», згідно депозитного договору №254/2012-222 від 21.03.2012 на суму 17500,00 євро.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 мала в ПАТ "КБ "Хрещатик" депозитний договір №254/2012-222 від 21.03.2012 на суму 17500,00 євро та вклад їй не було повернуто (встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.07.2016 №22ц/796/8065/16), то на неї розповсюджуються гарантії, передбачені статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що, в свою чергу, зумовлює виникнення у відповідачів обов'язку щодо повернення позивачу вкладу за вищенаведеним договором.

Водночас, суд звертає увагу, що перелік вкладників складається уповноваженою особою лише один раз, а тому в суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача-1 вчинити дії щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач-1 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору №254/2012-222 від 21.03.2012 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/16057/15 від 09.06.2015.

Водночас, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача-2 включити позивача до реєстру вкладників спрямована на майбутній захист прав та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, оскільки Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складається виключно на підставі інформації, наявної в переліку вкладників, який формується та передається Уповноваженою особою, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 по справі №826/25122/15.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко Ігоря Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо громадянки України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 200000,00 грн. в ПАТ "КБ "Хрещатик" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №254/2012-222 від 21.03.2012 року.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов