Справа № 2-а-183/09/1419
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2011 р.Справа № 2-а-183/09/1419

Категорія:10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Гажа О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Стас Л.В., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації про стягнення допомоги по догляду за дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації щодо призначення та виплати державної допомоги при народженні дитини та грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку незаконними за період з жовтня 2006 року по листопад 2008 року та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті вказаних виплат у розмірах відповідно 946,8 грн. та 9522 грн. До того ж, позивачкою ставилось питання щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні і виплаті позивачці допомоги при народженні дитини в розмірі меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»та зобовязано відповідача виплатити позивачці недоплачену допомогу при народженні дитини в розмірі 946,8 грн. В задоволені решти позовних вимог-відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивачка є ОСОБА_3 Русланівни, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей регулюються Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»№ 2811-XII від 21.11.1992 року (надалі-Закон).

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст. 12 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми в редакції від 01.04.2005 року, допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»№ 3235-IV від 20.12.2005 року дію статей 12 та 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми зупинено та викладено у наступній редакції: «установити у 2006 році допомогу при народженні дитини у розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»; «установити у 2006 році допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Внесені зміни не розглядались Конституційним Судом щодо їх конституційності, а тому статті 12 та 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у редакції Закону України від 20.12.2005 № 3235-IV є чинними, а дії відповідача щодо виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2006 році є правомірними.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 56 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" дію статтей 12, 15 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" було зупинено.

Однак, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення абз. 3 ч. 2 ст. 56 та п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

При цьому Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином правові положення, які передбачають виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є чинними з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, тому позивачка в зазначений період мала право на її одержання.

Однак, колегією суддів встановлено, що позивачкою пропущено строк, передбачений ст. 99 КАС України для звернення до суду. Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, то при визначені дати початку проведення перерахунку допомоги позивачці застосовується річний строк для звернення до суду з моменту подачі позовної заяви.

Враховуючи те, що захист порушених прав позивачки можливий лише з 05.12.2007 року, то стягненню з відповідача підлягає допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років за грудень 2007 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановлених для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Саме в такому розмірі відповідач виплачував, а позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною, що відповідає чинному в цей період законодавству.

Отже, з 01.01.2008 року встановлено інший розмір допомоги по догляду за дитиною, який не відповідає заявленим позовним вимогам. Норми законодавства, згідно яких внесено зміни до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", неконституційними не визнавались, а відтак є чинними.

Зважаючи на все вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване судове рішення необхідно скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.1 ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2009 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації про стягнення допомоги по догляду за дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною за грудень 2007 року у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів у відповідності до діючого законодавства.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_4.