Справа № 802/81/17-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 березня 2017 р. Справа № 802/81/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук А.М.

представника позивача: Охрімовського Я.В.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, позивач) з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, відповідач) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач добровільно не сплатив суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 36645,16 грн., що й зумовило звернення позивача до суду про його примусове стягнення.

Однак у процесі розгляду справи представником позивача подана заява від 01.03.2017 року про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом на підставі статтей 51 та 137 КАС України та з урахуванням якої до стягнення заявляється сума податкового боргу в розмірі 25078,16 грн. Мотивована така заяви тим, що в рахунок заявленої суми даного позову ОСОБА_3 було сплачено 11567 грн., у зв'язку з чим залишок боргу по даному позову становить 25078,16 грн.

У судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях за вх. №5027 від 22.02.2017 року та письмових поясненнях за вх. №6215 від 09.03.2017 року. Зокрема зазначив, що встановленні статтею 102 ПК України строки звернення до суду не застосовуються до самостійно визначених платником податків податкових (грошових) зобов'язань, які згідно положень п. 54.1 ст. 54 ПК України вважаються узгодженим та не підлягають оскарженню (п. 56.11 ст. 56 ПК України). Тому вважає, що в даному випадку слід застосовувати встановлений ст. 99 КАС України шестимісячний строк на звернення до суду, який Вінницькою ОДПІ був пропущений. Крім того, вказав на відсутність у відповідача боргу за основним зобов'язанням, оскільки в Актах камеральної перевірки Вінницькою ОДПІ зазначено про несвоєчасну сплату податку на додану вартість, що, на думку представника відповідача, свідчить про те, що сплата такого податку фактично відбулась, однак з певним простроченням. З огляду на викладене просить у задоволені даного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 21.05.2013 року та з 22.05.2013 року перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ.

Так, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу згідно вимог п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Досліджуючи обставини та підстави виникнення податкового боргу по податку на додану вартість за ФОП ОСОБА_3 суд, використовуючи зведені відомості, які відображені в обліковій картці платника (а.с. 52-54, 117-119) та перевіряючи дану інформацію з первинними даними: податковими деклараціями, податковими повідомленнями-рішеннями, дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що станом на 13.11.2015 року за відповідачем рахувалась переплата по податку на додану вартість в сумі 33,14 грн.

13.11.2015 року відповідачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року (а.с. 108-111), у якому він визначив суму податку на додану вартість, що сплачується до бюджету в розмірі 38288,00 грн. та суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки - 1149,00 грн.

16.11.2015 року відповідачем знову подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року (а.с.18-21), у якому він визначив суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки - 5,00 грн.

В подальшому, 20.11.2015 року ФОП ОСОБА_3 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, у якій він самостійно визначив суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 39408,00 грн. (а.с. 104-107). Також 20.11.2015 року мало місце зменшення боргу по пені нарахованої в поточному році в сумі 1153,14 грн. шляхом її зарахування в рахунок недоїмки.

Інших змін в структурі податкового зобов'язання до кінця 2015 року згідно відомостей облікової картки платника не було. Таким чином, станом на 31.12.2015 року за відповідачем рахувалась недоїмка зі сплати податку на додану вартість (з урахуванням зазначеної вище переплати в розмірі 33,14 грн.) в сумі 1154,00 грн. (-33,14+38288+1149+5-39408+1153,14) та пеня в розмірі 1395,90 грн.

Разом із тим, 08.02.2016 року відповідачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2015 року (а.с. 112-118), згідно якого відбулось збільшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на 39408,00 грн. (дані рядка 23.1 декларації за жовтень 2015 року "зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ" були змінені з "39408грн." на "-39408"), у зв'язку із чим недоїмка з податку на додану вартість збільшилась та станом на лютий 2016 року становила 40562,00 грн. (1154,00 грн. + 39408,00 грн.).

Встановлено, що 15.03.2016 року Вінницькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 3825,49 грн., що призвело до збільшення суми недоїмки, яка з урахуванням прийнятного рішення уже становила 44387,49 грн. (40562,00 грн. + 3825,49 грн.).

20.04.2016 року ФОП ОСОБА_3 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року (а.с. 34-35), у якій він визначив суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 10000,00 грн., що призвело до зменшення недоїмки на відповідну суму.

Крім того, із облікової картки платника податку слідує, що 20.04.2016 року відповідачу було зменшено суму боргу по пені в розмірі 1395,90 грн., шляхом її включення до основної суми недоїмки з податку на додану вартість.

За таких обставин станом 30.04.2016 року за відповідачем рахувалась недоїмка в сумі 35783,39 грн. (44387,49 - 10000 + 1395,90) та пеня, яка нарахована в автоматичному режимі на суму несплаченого зобов'язання в розмірі 56,59 грн.

Подальший аналіз облікової картки платника вказує на те, що до 31.08.2016 року жодних змін в структурі податкового боргу по податку на додану вартість за ФОП ОСОБА_3 не відбулось

З метою погашення даного податкового боргу та на виконання положень п. 59.1 ст. 59 ПК України Вінницькою ОДПІ на адресу відповідача було направлено податкову вимогу № 1185-23 від 26.09.2016 року на суму 35839,98 грн., з яких основне зобов'язання - 35783,39 грн. та 56,59 грн. - нарахована пеня, що знову ж таки в повній мірі відповідає даним облікової картки платника. Вказана вимога отримана відповідачем 11.10.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Поряд із цим, 06.10.2016 року на підставі акта камеральної перевірки №262/13-02/НОМЕР_1 від 02.09.2016 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції в сумі 1682,69 грн. А до цього, як слідує з даних облікової картки платника, 29.09.2016 року мало місце часткове погашення суми боргу в розмірі 963,33 грн.

У зв'язку із наведеним заборгованість відповідача перед бюджетом по податку на додану вартість станом на жовтень 2016 року становила: недоїмка 36502,75 грн. (35783,39 + 1682,69 - 963,33) та пеня: 142,41 грн., що загалом складає 36645,16 грн.

Тобто саме така сума заборгованості первинно і була заявлена позивачем в даному адміністративному позові. А наявність даного податкового боргу станом на дату звернення до суду підтверджена в судовому засіданні долученими до матеріалів справи та дослідженими судом доказами: копіями податкових декларацій та уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, корінцями податкових повідомлень-рішень, корінцем податкової вимоги, витягами з облікової картки платника податку, довідками про суму заборгованості за підписом першого заступника начальника Вінницької ОДПІ.

У відповідності до частин 2 та 3 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. А кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно поданої представником позивача заяви від 01.03.2017 року, останнім зменшено розмір первинно заявлених позовних вимог на 11567 грн., у зв'язку з погашенням платником даної суми, у зв'язку з чим заявлено до стягнення в межах даного позову 25078,16 грн. (36645,16 грн. - 11567,00 грн.).

В підтвердження даних обставин надано новий розрахунок суми позову (вх. №6540 від 14.03.2017 року) із якого вбачається, що станом на 14.03.2017 року за ФОП ОСОБА_3 рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 25078,16 грн., з яких основний платіж - 18174,08 грн., штрафні санкції 5508,18 грн. та пеня 1395,90 грн.

Із вказаного розрахунку також слідує, що станом на 14.03.2017 року загальна сума заборгованості з податку на додану вартість, яка рахується за відповідачем, становить 1708384,51 грн., однак в межах даного позову до стягнення заявляється лише сума податкового боргу в розмірі 25078,16 грн.

Оскільки відповідні обставини наявності за відповідачем податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 25078,16 грн. знайшли свої підтвердження в матеріалах справи, тому заявлені позивачем зменшені позовні вимоги є обґрунтованими. Доказів на спростування розміру даної суми податкового боргу відповідачем в процесі розгляду справи надано не було.

Водночас, надаючи оцінку доводам представника відповідача в частині, що стосуються пропущенням позивачем строків звернення до суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, положеннями частини 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

В даному ж випадку підстави та порядок стягнення податкового боргу із платників податків, повноваження податкових органів на вжиття заходів щодо стягнення такого боргу визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, в тому числі шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги.

У свою чергу пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому у числі й винесення податкової вимоги.

Наведені норми Податкового кодексу України є такими, що кореспондуються та визначають строк стягнення податкового зобов'язання протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, незалежно від того, за яких обставин таке податкове зобов'язання набуло статусу узгодженого, тобто статусу податкового боргу.

Як вбачається із матеріалів справи, податкова вимога № 1185-23 від 26.09.2016 року отримана відповідачем 11.10.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а з даним позовом Вінницька ОДПІ звернулась до суду 30.12.2016 року, тобто з дотриманням передбаченого законом порядку та строку. Відтак вести мову про порушення позивачем визначених статтею 99 КАС України строків немає жодних підстав.

Крім того суд також не погоджується із посиланнями представника відповідача на відсутність у ФОП ОСОБА_3 боргу за основним зобов'язанням, оскільки такі обставини повністю спростовані матеріалами справи. Крім того сам відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували сплату ним існуючого на час розгляду даної справи податкового зобов'язання з податку на додану вартість в межах суми заявленого позову.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму заборгованості відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі на суму 25078,16 грн.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1, місце проживання: 21000, АДРЕСА_1) податковий борг по податку на додану вартість в сумі 25078 (двадцять п'ять тисяч сімдесят вісім) гривень 16 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович