Справа № 826/3360/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2017 року № 826/3360/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
третя особаФонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 341 964,89 грн до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визнавши поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку подання кредиторської вимоги.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись при цьому на пропущення позивачем граничного строку заявлення кредиторських вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між ОСОБА_1 та AT «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2014 року № 011-26602-171114 «Лояльний» у доларах США на суму 20 000 доларів США строком дії до 17 грудня 2014 року та у подальшому Договір банківського вкладу (депозиту) від 19.02.2015 року № 1189 «Лояльний on-line» у доларах США на суму 19000 доларів США, який припинив дію 21 березня 2015 року, а також договори банківського рахунку від 17.11.2014 року № 010-26602-171114 (поточний/картковий рахунок № НОМЕР_2 у доларах США) та від 17.11.2014 року № 005-26602-171114 (поточний/картковий рахунок № НОМЕР_3 у гривні).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам AT «ДЕЛЬТА БАНК» було опубліковано в газеті «Голос України» 08 жовтня 2015 року, тому строк заявлення кредиторських вимог - до 9 листопада 2015 року включно.

Однак, як зазначає представник позивача, в період з 10 жовтня 2015 року до 15 листопада 2015 року ОСОБА_1 безперервно хворіла (наслідки атеротромботичного інфаркту головного мозку 2013 року, геміпарез праворуч) та знаходилася на лікуванні, на підтвердження чого надано виписку із медичної карти хворого від 04.02.2016 року.

За таких обставин, представник позивача наголошує на тому, що ОСОБА_1 не могла ні дізнатись про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT «Дельта Банк», ні подати кредиторську вимогу у встановлений чинним законодавством строк.

05.02.2016 року та 10.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із кредиторською вимогою та заявою № 3235122 про внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Дельта Банк», у якій зазначила про поважність причин неподання кредиторської вимоги у встановлений чинним законодавством строк.

Однак, як зазначає представник позивача, звернення було залишено без реагування.

Згідно довідки від 23.06.2015 року № 05-3018946 та банківських виписок по картковим рахункам, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) відкрито в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» рахунки: № НОМЕР_3 у валюті гривня (станом на 23.06.2015 року обліковується залишок коштів у розмірі 31 596 грн); № НОМЕР_2 у валюті долар США (станом на 23.06.2015 року обліковується залишок коштів у розмірі 2,41 доларів США); Договір банківського вкладу (депозиту) № 1189 «Лояльний on-line», укладений 19.02.2015 року на суму 19 000 доларів США, що припинив дію 21.03.2015 року.

Офіційний курс гривні до долара США було встановлено Національним банком України у розмірі 26,858114 грн./дол. США на 02.03.2015 року, який також діяв у першій половині дня 03.03.2015 року, коли до AT «Дельта Банк» було введено тимчасову адміністрацію.

Учасниками даного спору не заперечується факт виплати позивачу гарантованої Фондом суми відшкодування в розмірі 200 000 грн.

Отже, загальний розмір залишку коштів після виплати гарантованого відшкодування у розмірі 200 000 грн. складає: 31 596 грн. + (19000 доларів США + 2,41 доларів США)* 26,858114 грн./дол. США - 200 000 грн. = 341 964,89 грн.

Вбачаючи, за таких обставини, підстави для зобов'язання Уповноважену особу Фонду внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 341 964,89 грн до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення Уповноваженої особи, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 45, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та факту опублікування 08.10.2015 в газеті «Голос України» інформації про ліквідацію AT «Дельта Банк», суд зазначає, що граничною датою для звернення з заявою про визнання вимог кредитора АТ «Брокбізнесбанк» є 09.11.2015, оскільки 08.10.2015 - вихідний день.

Втім, позивач звернулась з відповідною заявою до Уповноваженої особи після 09.11.2015, що ОСОБА_1 не заперечується, тобто з пропуском встановленого законом граничного строку на звернення до банку з заявою про визнання вимог кредитора.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в розумінні ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач не міг вчинити інакше, окрім як не прийняти заяву ОСОБА_1 про визнання вимог кредитора.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16 Том І), в період з 10.10.-30.10.2015 позивач проходила лікування на дому. В період з 31.10.-15.11.2015 перебувала на амбулаторному лікуванні.

За таких обставин доводи представника позивача, викладені в позовній заяві з приводу того, що в період з 10 жовтня 2015 року до 15 листопада 2015 року ОСОБА_1 не мала можливості заявити кредиторські вимоги, судом відхиляються, адже причинно-наслідковий зв'язок між лікуванням ОСОБА_1 на дому та неможливістю звернення останньої до відповідача шляхом подання відповідної заяви, наприклад, засобами поштового зв'язку, відсутній.

Крім того, встановлений в ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на заявлення вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства України поновленню не підлягає, внаслідок чого позовні вимоги є необґрунтованими.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.Б. Федорчук