Справа № 334/7410/16-а(2а/334/413/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2017 рокусправа № 334/7410/16-а провадження №2а/334/413/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2016 року по справі №334/7410/16-а (провадження №2-а/334/413/16) за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя провести розрахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком та забезпечити її виплату.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилався на те, що в 1993 році йому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. У серпні 2016 року позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому набув право на пенсію за віком у відповідності до цього Закону. 25.08.2016р. він звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Під час обчислення нового розміру пенсії УПФУ використало формулу для перерахунку пенсії та застосувало при визначенні заробітної плати (доходу) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік. З таким розрахунком не погоджується позивач, оскільки вважає, що при розрахунку пенсії має бути застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя відмови в розрахунку пенсії за віком ОСОБА_2

відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком;

зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії за віком з 25 серпня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 рр.) з моменту звернення за призначенням пенсії та забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду мотивована тим, що обрання особою пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» замість пенсії за вислугу років, яка передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», є призначенням нової пенсії, а не переведенням з одного виду пенсій на іншій у розумінні ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З цих підстав судом зроблено висновок про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим відповідач був зобов'язаний здійснити розрахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, як то передбачено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що переведення з одного виду пенсії на інший є зміною пенсії, при цьому, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного виду пенсій на інший вид лише в межах одного закону, у зв'язку з чим при призначенні позивачу пенсії за віком, з огляду на бажання останнього змінити вид пенсії, пенсійним органом правомірно застосовано положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що 19.05.1993р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25 серпня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При здійсненні перерахунку нового розміру пенсії УПФУ використало формулу для перерахунку пенсії та застосувало при визначенні заробітної плати (доходу) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

18 жовтня 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив провести призначення пенсії у відповідності ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2013-2015рр.

Листом за №293/П-1 від 27.10.2016р. УПФУ позивачу повідомлено, що пенсію йому призначено відповідно до вимог чинного законодавства та підстави для призначення пенсії за віком з урахуванням положень ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно статті 9 вищезазначеного Закону, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.92, яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону № 2262-XII, передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2262-XII, визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст.5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільненихх військової служби та деяких інших осіб» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Судом першої інстанції вірно зазначено те, що обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV регламентові порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у спірному випадку, до звернення з заявою про призначення пенсії за віком, позивач отримував пенсію за іншим законом.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при розрахунку розміру пенсії позивачу за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач був застосувати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2013-2015 роки.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2016 року по справі №334/7410/16-а (провадження №2-а/334/413/16) - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк