Справа № 161/17258/16-а, 2-а/161/28/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 р. № 876/2326/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Большакової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2017 року у справі №161/17258/16-а за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Управління), просила визнати протиправною відмову Управління щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Головного управління статистики у Волинській області №П-81/14-38 від 12.08.2016, зобов'язати Управління здійснити з 14.11.2016 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), призначеної в розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 та на підставі довідки Головного управління статистики у Волинській області №П-81/14-38 від 12.08.2016, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу в розмірі 80% та провести доплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017, прийнятою в порядку скороченого провадження, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на позивача поширюються норми Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент виходу позивача на пенсію. Статтею 37-1 вказаного Закону в редакції чинній на момент призначення пенсії передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. 31.05.2000 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №865, яка визначала підстави та порядок перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 внесено зміни внаслідок чого звужено права непрацюючих пенсіонерів з числа державних службовців на перерахунок їхньої пенсії. Апелянт вказує, що право на перерахунок пенсії надано законодавцем з моменту призначення і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 13.11.2013 перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управління Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80% суми заробітної плати.

14.11.2016 ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати, відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, індексації, внесення змін до деяких нормативних законодавчих актів», та надала довідку №П-81/14-38 від 12.08.2016.

Рішенням Управління №187 від 18.11.2016 ОСОБА_1 відмовлено у такому перерахунку пенсії та вказано, що з 01.06.2015 органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені до 01.06.2015 - не перераховуються (а.с.5).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час призначення пенсії позивачу загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначались Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у відповідній редакції (далі - Закон №3723-XII).

Згідно з ст.37-1 Закону №3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця на час призначення пенсії визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 у відповідній редакції (далі - Постанова №865).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Постанови №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно з п.5 Постанови №865 перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію було затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII положеннями якого текст статті 37-1 Закону №3723-XII викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом доручалось підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З 1 грудня 2015 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 9 грудня 2015 року №1013, положеннями якої регламентовано питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям та внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме: пункт 4 виключено; абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: « 5. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Зазначеною Постановою не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

На час звернення позивача до Управління із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям прийнято не було.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії був чинний Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (набрав чинності з 01.05.2016), яким не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

З набранням чинності Закону №889-VІІІ стаття 37-1 Закону №3723-XII втратила чинність.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, з 1 травня 2016 року Законом №889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2, яка набрала чинності з 02.09.2016 виключено абзаци третій, четвертий пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, якою затверджувались форми довідок про заробітну плату.

Окрім того, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка набрала чинності з дня її опублікування (23.09.2016р.) та яка застосовується з 01.05.2016, втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865.

Слід зауважити, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони №76-VII, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними та підлягають застосуванню.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії чинним законодавством не визначено права і не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України «Про державну службу», в свою чергу, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися. Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Водночас, Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, Конституційний Суд України у своєму рішенні вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням посадових окладів працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2017 року у справі №161/17258/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова