Справа № 814/1735/16
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1735/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Градовського Ю.М.
Турецької І.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про визнання незаконними дії, стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконними дії Головного управління Національної поліції у Миколаївській області в частині затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції, стягнути грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5496,08 грн., зобов'язати перерахувати вказану суму на картковий розрахунок, відкритий у ПАТ "ПриватБанк".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки відповідачем несвоєчасно виплачено йому грошове забезпечення при звільненні, він згідно приписів ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України має право на отримання середнього заробітку за час такої затримки.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що спеціальні норми законодавства не передбачають порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції, у зв'язку з чим при прийнятті рішення у справі суд першої інстанції мав керуватися приписами Кодексу законів про працю України.

Сторони у справі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були сповіщені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не сповістили, тому відповідно до ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 01.08.2016 року №213о/с ОСОБА_4 був звільнений зі служби з органів поліції за п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через скорочення штатів).

Між тим, грошове забезпечення було остаточно виплачено позивачу лише 31 липня 2016 року шляхом зарахування відповідних коштів на його картковий рахунок.

На думку позивача, оскільки вказане грошове забезпечення було перераховано йому несвоєчасно, Головне управління Національної поліції у Миколаївській області на підставі ст.ст. 116,117 Кодексу законів про працю України, має виплатити йому середній заробіток за час такої затримки.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у спірних правовідносинах пріоритетними є норми спеціального законодавства, якими не передбачено виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні, виплата позивачу грошового забезпечення в останній день місяця його звільнення не є підставою для нарахування та стягнення цих сум за правилами Кодексу законів про працю України.

Однак, колегія суддів висновок суду першої інстанції вважає помилковим, з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу проходження служби в Національній поліції та виплати грошового забезпечення врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції..."

Оскільки вищезазначеними приписами законодавства, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів поліції, за загальним правилом підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 липня 2015 року у справі №21-8а15.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цього визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений з органів поліції 01.08.2016 року, проте грошове забезпечення отримав лише 31 серпня 2016 року, тобто із затримкою виплати заробітної плати з дня звільнення на 29 днів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що затримка виплати при звільненні належних позивачу коштів сталася з вини Головного управління Національної поліції у Миколаївській області за відсутності поважних причин.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що Головне управління Національної поліції у Миколаївській області незаконно виплатило позивачу належного йому грошового забезпечення із спливом 29 денного строку з дня звільнення.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Згідно з п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт «л»).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Як визначено п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції..." убачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Так, п.9 цього Порядку передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пунктом 8 розділу ІІІ Наказу №260 передбачено, що обчисленні грошової компенсації за невикористану відпустку (в разі звільнення поліцейського) одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Згідно довідки про заробітну плату, виданої ОСОБА_4 вбачається, що грошове забезпечення позивача за червень 2016 року складає 5 875грн. та за липень 2016 року 5 875грн.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача за цей період складає 192.62 грн. ( 11 7750 грн: 61 календарний день).

Період затримки розрахунку при звільненні позивача склав 29 днів (з 01.08.2016 року по 30.08.2016 року (включно).

Таким чином, за затримку розрахунку при звільненні на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума у розмірі 5 585,98 грн. (192.62 грн. х 29 днів затримки).

Оскільки затримка виплати при звільненні належних позивачу коштів сталася з вини ГУ Національної поліції у Миколаївській області, за відсутності поважних причин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є законними, а отже належать задоволенню.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про визнання незаконними дії, стягнення грошового забезпечення - задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Національної поліції у Миколаївській області в частині затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_4, старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління, за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», на виконання наказу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області від 01.08.2016 року №213 о/с.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5496,08 грн. та перерахувати її на картковий рахунок позивача, відкритий у ПАТ «ПриватБанк» для зарахування грошового забезпечення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: Ю.М. Градовський

І.О. Турецька