Справа № 2а-1670/1272/12
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

14.03.2017 м. Київ № К/800/21608/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Борисенко І.В., Голубєвої Г.К., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуКременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
на постановуПолтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2016
та ухвалуХарківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016
у справі №2а-1670/1272/12
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничозбагачувальний комбінат»
доКременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничозбагачувальний комбінат» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.02.2012 №/32.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважають, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 12.01.2012 по 18.01.2012 Кременчуцькою ОДПІ на підставі направлень від 11.01.2012 №206/000206 та наказу від 11.01.2012 №140 проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Єристівський ГЗК» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за жовтень 2011 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в серпні, вересні 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 25.01.2012 №409/23-309/35713283, в якому вказано на порушення платником податків вимог п.п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2011 року на загальну суму 420270 грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за жовтень 2011 року на суму 662506 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/32 від 13.02.2012, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 652293 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з ПП «Укрспецсервіс-Нова» та ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна», підтверджується первинними документами, а спірна податкова накладна виписана ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна» зареєстрована у ЄРПН.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ПП «Укрспецсервіс-Нова» при виконанні договорів підряду від 15.12.2010 №459/2/12-10/06, від 29.07.2011 №282/50110, від 23.08.2011 №314/50110 та ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна» при виконанні контракту про сервісне обслуговування від 16.12.2009 №SR-KR 16-12-2009, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: актами виконаних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями. А також договорами з фізичними особами-підприємцями на надання послуг автотранспортом та навантажувальною технікою, згідно яких для здійснення робіт були задіяні екскаватори, автосамоскиди та автонавантажувач, експлуатація зазначеного транспорту здійснювалась персоналом субпідрядників за змінним графіком роботи, що також підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактурами, актами здачі-приймання робіт, накладними.

При укладенні правочинів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що виписана ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна» позивачу податкова накладна від 27.09.2011 №396/001 на загальну суму 960610 грн. 24 коп., в т.ч. ПДВ - 160102 грн. зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Так, згідно листа Державної податкової служби України від 10.04.2012 №5317/5/10-1516/1559 за даними Єдиного реєстру податкових накладних на шлюз прийому звітності ДПС України ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна» надійшла податкова накладна від 27.09.2011 № 396/001, яка зареєстрована за реєстраційним номером . Також за даними квитанції №1, на шлюз прийому звітності ДПС України від ТОВ з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна» надійшла та зареєстрована податкова накладна №396/001 з датою виписки 27.09.2011, реєстраційний номер .

Названа податкова накладна, на підставі якої позивач формував податковий кредит, не відрізняється від даних ЄРПН. Крім цього, інформація, що вказана у податковій накладній повністю збігається з інформацією, яка наявна у первинних документах.

Так, пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платника податку визначено як особу, на яку згідно із цим Кодексом на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, в тому числі і реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірної податкової накладної від 27.09.2011 №396/001 на суму ПДВ в розмірі 160102 грн., а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів.

Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення для провадження господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, а також підтвердив реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірної податкової накладної від 27.09.2011 №396/001, відтак суди дійшли правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентами.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області відхилити.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.В.Борисенко
Г.К.Голубєва