Справа № 820/4887/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 р.Справа № 820/4887/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача Феленко С.О., Завгородньої Т.Ю.,

представника відповідача Коваленко Л.Д., Харченко С.І., Башликової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2016р. по справі № 820/4887/16

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Білий Колодязь"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач- товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Білий колодязь», звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 25.08.2016 р. на суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 15 244 172,00 грн., № від 25.08.16 р. на суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 838 723,00 грн. та стягнути з ГУ ДФС у Харківській області на користь ТОВ СП «Білий Колодязь» судові витрати по справі у сумі 241 243,43 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено виїзну планову документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Білий колодязь» () з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., результати якої оформлені актом №439/20-40-14-01-08/31235456 від 08 серпня 2016 року, яким зафіксовано порушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України - зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на загальну суму 15 244 172,00 грн.; п.185.1 ст. 185, ст.ст. 188,189, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.11 ст. 201 ПК України - зменшено від'ємне значення ряд.24 Декларації з ПДВ за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на загальну суму 838 723,00 грн.

Завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 15 244 172,00 грн. складається з сум :

- 13 483 693,00 грн. - заниження доходів (а.с. 29-40, т.1), що стосується показників цукру, меляси, жому та їх не оприбуткування;

- 1 639 350,00 грн. - завищення витрат (а.с. 41-51, т.1), що стосується по включенню Позивачем до складу собівартості 2015 року витрат по придбанню вугілля, отриманого від ТОВ «Імпульс-2008»;

- 121 129,00 грн. - завищення витрат (а.с. 53-56, т.1), що стосується показників «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати».

На підставі вказаного акту перевірки Відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № від 25.05.2016 р. на суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 15 244 172,00 грн., № від 25.08.16 р. на суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 838 723,00 грн. (а.с. 118-121, т. 1).

Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень рішень, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, прийнято оскаржувані рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосування норм законодавства.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ СП «Білий Колодязь» займається виробництвом цукру.

За результатами виробництва цукру на підприємстві складається відповідний «Окончательный производственно-технический отчет по сахарно-песочному производству» (у подальшому - Кінцевий звіт). Так, відповідно до даного Кінцевого звіту вихід готової продукції у відсотковому відношенні до ваги цукрових буряків складає: Цукру-піску - 12,61 % (п. 34 Кінцевого звіту); Меляси - 4,79 % ( п.40 Кінцевого звіту); Жому - 51,7 % (п.71 Кінцевого звіту).

Отже, саме кінцевий звіт є звітом за результатами виробництва цукру з цукрових буряків, в якому вказуються всі остаточні дані по виходу готової продукції, зокрема, стосовно цукру, меляси і жому. Відповідно, остаточні дані, які внесені до кінцевого звіту та використовуються в бухгалтерському обліку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість стверджень податкового органу на інтернет видання «Coperight 2016 - Open Library та ін. (а.с. 31-32, т.1)., оскільки відповідно до ст. 83 ПК України передбачений вичерпний перелік підстав для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок, а саме: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, витяги з Інтернет видань, які були використані перевіряючими, не можуть бути належною підставою для висновків контролюючого органу щодо встановлення факту порушення податкового законодавства з боку платника податків. Більше того, також є неправомірним посилання перевіряючих на відсоткові дані жому відповідно до «Журнала ежедневного учета жома», оскільки вказаний документ не є тим документом, де фіксуються і зазначаються кінцеві результати виробництва цукру з цукрових буряків, а дані вказані в Кінцевому звіті по виготовленню готової продукції повинні враховуватися в бухгалтерському обліку.

Крім цього, перевіряючі в акті (а.с. 32-33, т.1) зазначають, що «в процесі виробництва цукру вихід води складає 30,9% і ця вода є стічною водою, яка відводиться на поля зрошення, поля фільтрації».

У відповідності до ст. 19-1 ПК України передбачено вичерпний перелік функцій контролюючого органу, де зазначено, що податкові органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів тощо.

Відповідно до функцій податкового органу взагалі не відносяться функції щодо перевірки технічного процесу виробництва платників податків, в тому числі і технічного процесу виробництва цукру з цукрових буряків, яким займається в своїй господарській діяльності Позивач.

Між тим, ані в суді першої інстанції ані під час розгляду справи апеляційним судом, відповідачем не надано доказів на підтвердження факту використання ТОВ СП «Білий Колодязь» стічних вод.

З урахуванням викладеного колегія суддів підтверджує висновки суду першої інстанції про неправомірність висновків податкового органу щодо неправомірності відображення ТОВ СП «Білий Колодязь» у відсотковому відношенні виходу цукру, жому та меляси з бурякової маси під час виробництва цукру .

Також в Акті (а.с. 34-36, т.1) перевіряючі посилаються на те, що «ТОВ СП «Білий Колодязь» надавало послуги з переробки давальницької сировини та виробництво цукру з цукрового буряку, зокрема зазначено, що при укладанні договорів про переробку цукрових буряків з фермерськими господарствами на давальницьких умовах, підприємство ТОВ СП «Білий Колодязь» із 100% буряку залишає 40% для власного виробництва, а з 60%ти виробляє готову продукцію та відвантажує фермерським господарствам… Підприємством не було відкориговану різницю готової продукції, виданої фактично та готової продукції, виданої фермерським господарствам згідно договорів на переробку буряків».

Судовим розглядом встановлено, що у перевіряємий контролюючими період, ТОВ СП «Білий Колодязь» надавало послуги з переробки давальницької сировини та виробництва цукру наступним фермерським господарствам, а саме:

- ТОВ «Агро-2008» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 4 від 01.08.2015 р. на переробку цукрових буряків, рахунок на оплату №178 від 16.10.15 р., акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №8 від 16.10.15 р., акт №4 від 16.10.15 р. щодо нарахування давальницької продукції, акт №4 від 16.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 143-149 т. 1);

- СФГ «ВІКТОР» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 1 від 01.09.2015 р. на переробку цукрових буряків, рахунок на оплату №138 від 30.09.15 р., акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №5 від 30.09.15 р., акт №1 від 30.09.15 р. щодо нарахування давальницької продукції, акт №1 від 30.09.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 150-157 т. 1);

- СФГ «Рубін» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 3 від 01.09.2015 р. на переробку цукрових буряків, рахунок на оплату №166 від 12.10.15 р., акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №7 від 12.10.15 р., акт №3 від 12.10.15 р. щодо нарахування давальницької продукції, акт №3 від 12.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 158-165 т. 1);

- ПСП «Істок» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 2 від 01.09.2015 р. на переробку цукрових буряків, рахунок на оплату №142 від 30.09.15 р., акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №6 від 30.09.15 р., акт №2 від 30.09.15 р. щодо нарахування давальницької продукції, акт №2 від 30.09.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 166-172 т. 1);

- ТОВ АФ «Прогрес» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 5 від 01.09.2015 р. на переробку цукрових буряків, рахунок на оплату №198 від 22.10.15 р., акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №9 від 22.10.15 р., акт №5 від 22.10.15 р. щодо нарахування давальницької продукції, акт №5 від 22.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 173-179 т. 1).

Так, відповідно до вищевказаних договорів фермерські господарства надають ТОВ СП «Білий Колодязь» цукрові буряки врожаю 15 р. в кількості та згідно цін вказаних у рахунках-фактурах (п.1.1. Договорів). Згідно вказаних договорів, ТОВ СП «Білий Колодязь» в разі надання якісної сировини видає Фермерським господарствам цукру, як кінцевого продукту, а також меляси та жому із наступних розрахунків: Жом бурячний - 84 %; Меляса - 4%; Цукор-пісок - 12%.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №022 від вищевказаних фермерських підприємств на адресу ТОВ СП «Білий Колодязь» надійшло давальницької сировини у кількості 10256,546 тон. (а.с. 180, т.1).

Відповідно до п.71 Кінцевого звіту передбачено, що всього було отримано після переробки цукрового буряку - жому 76328,0 тон, що у відсоткову відношенні становить 51,7%, відповідно до п.35 Кінцевого звіту меляси отримано - 7354 тон, що у відсоткову відношенні становить 4,79%, а відповідно до п.30 Кінцевого звіту цукру отримано - 18627 тон, що у відсоткову відношенні становить 12,61%.

На виконання укладених Договорів, ТОВ СП «Білий Колодязь», відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №023 (а.с. 181-183 т. 1) видало фермерським господарствам жому 8615,498 тон, з наступного розрахунку 10256,546*84%=8615,498. Тобто Позивач видав фермерським господарствам 84% жому відповідно до умов договорів.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №026 передбачено, що залишок жому, який залишився на підприємстві після виробництва і видачі фермерським господарствам становить - 67712,682 тон. (76328,18 (віджатий жом) - 8615,498 (виданий жом) (а.с. 184 т. 1).

Від переробки давальницької сировини було отримано жому - 51,7%, а видано жому фермерським господарствам - 84%. Видача жому відбувалася від тієї кількості тон цукрових буряків, які надійшли до Позивача на давальницьких умовах.

Таким чином, 84% - жом, 4% - меляса, 12% - цукор - це кількісні показники, які залежали від загальної кількості цукрових буряків, отриманих на давальницьких умовах.

Як встановлено під час розгляду справи, кількісні показники виходу готової продукції, жому, меляси і цукру, отриманої продукції і виданої продукції, а також продукції, що залишилася на підприємстві збігаються і відображені належним чином в бухгалтерському обліку Позивача. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що висновки податкового органу, щодо видчі фермерським господарствам жому більше, ніж виробили не відповідають дійсності та суперечать і спростовуються даними бухгалтерського обліку Позивача.

Крім цього, дані, які вказані в Акті (а.с. 35, т.1) взагалі є невірними, оскільки податковим органом в графі «кількість виходу готової продукції» вказано 1243,769 тон., в графі «кількість виходу готової продукції за даними підприємства» становить 1230,786 тон. Так, на підставі цього, податковим органом робиться висновок про те, що різниця в цукрі становить 60,17 тон, що зазначено в графі «фактична кількість виходу готової продукції …». Однак якщо навіть математичним методом скласти дані тони цукру, то виходить навіть не 60,17 тон, а навіть 13 тон. Таким чином, всі вказані дані податковим органом взагалі не відповідають дійсності і їх походження відповідачем не доведено.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що, фермерським господарствам були видані жом, меляса і цукор відповідно до умов вищевказаних договорів і відповідно до тих показників, які були отримані в процесі виробництва відповідно до кінцевого звіту. Всі ці дані були відображені Позивачем в бухгалтерському обліку належним чином.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості висновків податкового органу про те, що позивачем по вищевказаним операціям з фермерськими господарствами не було відображено у бухгалтерському обліку дохід у розмірі 879936 грн., з огляду на наступне.

В Акті перевірки (а.с. 36, т.1) в обґрунтування вказаних порушень перевіряючі посилаються на те, що «на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що у перевіряємому періоді відображений підприємством фактичний вихід готової продукції із 40% давальницької сировини, що залишається у власності підприємства відрізняється від виходу готової продукції, наведеному у кінцевому виробничо - технічному звіті за 2015 рік».

В таблиці розрахунку (а.с. 37, т.1) зазначено, «що % виходу кінцевого продукту у відношенні до маси переробленої бурякової маси з урахуванням витрат підприємством було надано такі дані: зі 100% переробленого буряку виробляється 19,93% - цукру, 7,96% - меляси, 9,87% - жому, натомість на думку контролюючого органу зі 100% переробленого буряку виробляється 12,61%% - цукру, 4,79% - меляси, 75,5% - жому, у зв'язку із такою розбіжністю у даних показниках, на думку контролюючого органу, підприємством не було відображено у звіті про фінансові результати та в бухгалтерському обліку дохід у розмірі 6357267,00 грн., чим порушено п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ».

Підприємством під час перевірки представникам контролюючого органу і до суду було надано «Кінцевий звіт» згідно якого, фактичний вихід готової продукції у процентному відношенні до ваги цукрового буряку складає: цукру-піску - 12,61%; меляси - 4,79%; жому бурячного - 51,7 %.

Висновки щодо того, що підприємством не було відображено у звіті про фінансові результати та в бухгалтерському обліку дохід у розмірі 6357267,00 грн., чим порушено п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються даними бухгалтерського обліку.

В Акті перевірки (а.с. 38, т.1) в обґрунтування вказаних порушень контролюючий орган наводить таблицю, в якій зокрема зазначено, «що ТОВ СП «Білий Колодязь» здійснило переробку давальницького буряку у розмірі 136143,195 тон., відсоток виходу кінцевого продукту у відношенні до меляси переробленої бурякової маси з урахуванням втрат складає за даними підприємства: цукру - 12,29%; меляси - 4,90%; жому бурячного - 51,7 %, натомість за даними перевірки, згідно даної таблиці, зазначено, що ТОВ СП «Білий Колодязь» здійснило переробку давальницького буряку у розмірі 136143,195 тон., відсоток виходу кінцевого продукту у відношенні до меляси переробленої бурякової маси з урахуванням втрат складає за даними підприємства: цукру - 12,61%; меляси - 4,79%; жому бурячного - 75,5% у зв'язку з чим не оприбутковано: цукру-піску у розмірі 423,880 тон і, як наслідок, не відображено доходу на суму 5227852 грн., меляси фактично вироблено на 0,11% і, як наслідок, не відображено доходу на суму 224037,00 грн., жому у розмірі 31784,053 тон і, як наслідок, не відображено доходу на суму 794601,00 грн.».

В графі таблиці «вага давальницького цукрового буряку, тн» зазначено - 136143,195. Однак вказані кількісні показники не вірні, оскільки, в таблиці (а.с. 35, т.1) Акту вказано податковим органом, що вага давальницького цукрового буряку становить 10256,546 тон. Відповідно до вищевказаних договорів на переробку цукрових буряків на користь ТОВ СП «Білий Колодязь» давальницької сировини було отримано 10 256,546 тон, що також відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку №022.

Таким чином, вага давальницького цукрового буряку у кількості 136143,195 тон, яка зазначена в таблиці (а.с. 38, т.1) Акту є неправильною та не обґрунтованою.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №201 загальна кількість покупної сировини склала 142980,894 тон. (а.с.185, т.1).

Вказана покупна сировина була отримана ТОВ БК «Білий Колодязь» на підставі господарських операцій з наступними контрагентами, а саме:

ТОВ «Агро-2008» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 4 від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №16 від 16.10.15 р., акт №4 від 16.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 186-188 т. 1);

СФГ «Віктор» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 1 від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №РН-0000053 від 30.09.15 р., акт №1 від 30.09.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 189-192 т. 1);

СФГ «Рубін» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 3 від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №13 від 12.10.15 р., акт №3 від 12.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 193-196 т. 1);

ПСП «Істок» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 2 від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №16 від 30.09.15 р., акт №2 від 30.09.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 197-199 т. 1);

ТОВ АФ «Прогрес» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 5 від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №49 від 22.10.15 р., акт №5 від 22.10.15 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог) (а.с. 200-203 т. 1);

ДП ДГ «Червоний Жовтень» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 28/08/15 від 28.08.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткові накладні №105 від 09.11.15 р., №106 від 09.11.15 р., №107 від 10.11.15 р., №108 від 10.11.15 р., №109 від 10.11.15 р., №110 від 11.10.15 р., №111 від 12.11.15 р., №112 від 12.11.15 р., №113 від 13.11.15 р., №114 від 13.11.15 р., №115 від 14.11.15 р., №116 від 14.11.15 р., №117 від 15.11.15 р., №118 від 15.11.15 р., №119 від 11.11.15 р.) (а.с. 204-221 т. 1);

ТОВ «Новоолександрівське» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 26/02/15 від 26.02.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткові накладні №Н-1900075 від 30.09.15 р., №Н-1900088 від 30.10.15 р.) (а.с. 222-225 т. 1);

ПАТ «Підсереднє» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 01/09/15-П від 01.09.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №П-00000690 від 30.10.15 р.) (а.с. 226-229 т. 1);

Інститут рослинництва ім.. В.Я. Юр'єва НААНУ (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 01/09/15-10 від 15.10.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №602 від 30.10.15 р., рахунок №1249 від 30.10.15 р.) (а.с. 230-234 т. 1);

ТОВ «Федорівський» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 27/02/15 від 27.02.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, додаткова угода від 21.11.15 р., видаткова накладна №Ц-00000187 від 31.10.15 р.) (а.с. 235-239 т. 1);

СТОВ «Агросвіт» (господарські взаємовідносини підтверджуються первинними документами: договір № 1 від 10.12.2015 р. на закупівлю цукрових буряків, видаткова накладна №РН-0003186 від 15.11.15 р.) (а.с. 240-243 т. 1);

На підставі наведеного загальна кількість покупної сировини в перевіряємий період складала 153 237,44 тон (покупна сировина + давальницька сировина).

Крім цього, вказана кількість покупної сировини також відображена і в Кінцевому звіті (п.2).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неспроможності висновку податкового органу про те, що по вищевказаним операціям Позивач не відобразив у звіті про фінансові результати та в бухгалтерському обліку дохід у розмірі 6246490 грн. та такими, що спростовується документами наданими до суду та даними бухгалтерського обліку позивача.

З приводу висновків податкового органу щодо порушення позивачем п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, а саме завищено склад витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку у розмірі 1639350,00 грн.», судовим розглядом встановлено наступне.

Так, в обґрунтування такого висновку, контролюючий орган зазначає, що «під час перевірки встановлено факти, які свідчать, що договір, укладений між ТОВ СП «Білий Колодязь» та ТОВ «Імпульс-2008» не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет, тобто зазначають про нереальність господарської операції між ТОВ СП «Білий Колодязь» та ТОВ «Імпульс-2008».

Зокрема, такий висновок ґрунтується на тих обставинах, що з боку контрагентів, які є ланками постачання товару до ТОВ «Імпульс-2008» існують порушення податкового законодавства, а також відсутність ТОВ «Імпульс-2008» за його місцезнаходженням.

Встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про те, що між ТОВ СП «Білий Колодязь» і ТОВ «Імпульс-2008» було укладено договір поставки №27/03/15 від 27.03.2015 р. (а.с.244-246, т.1) та договір поставки №31/07/15 від 31.07.2015р. (а.с.5-8, т.2), відповідно до яких ТОВ «Імпульс-2008» як постачальник зобов'язувався на користь ТОВ СП «Білий Колодязь» як покупця поставити вугілля марки АО фракція 25-50, АО фракція 25-100.

На виконання умов договору №27/03/15 від 27.03.15 р. ТОВ «Імпульс-2008» поставило, а ТОВ СП «Білий Колодязь» прийняло вугілля марки АКО (25-100) на загальну суму 892500,00 грн.

На підтвердження господарських операцій за договором №27/03/15 від 27.03.15 р. позивачем надано до матеріалів справи наступні документи: Податкову накладну №2 від 07.04.2015 р.; Видаткову накладну №2 від 07.04.15 р.; Рахунок №07/04-2 від 07.04.15 р.; Залізничні накладні №50376433, №50376458; Банківську виписку по рахунку Позивача щодо проведених розрахунків (а.с. 247-250, т.1, а.с. 1-4, т.2).

На виконання умов договору №31/07/15 від 31.07.15 р. ТОВ «Імпульс-2008» поставило, а ТОВ СП «Білий Колодязь» прийняло вугілля марки АКО (25-100).

На підтвердження господарських операцій за договором №31/07/15 від 31.07.15 р. позивачем надано до матеріалів справи наступні документи: Податкові накладні №5 від 31.07.2015 р., №10 від 29.08.15 р., №9 від 25.08.15 р., №11 від 30.08.15 р.; Видаткові накладні №5 від 31.07.15 р., №10 від 29.08.15 р., №9 від 25.08.15 р., №11 від 30.08.15 р.,; Залізничні накладні №53274213, №53933016, №53588174, №53588091; Коригуючі видаткові накладні №1 від 30.09.15р., №3 від 30.09.15 р., №2 від 30.09.15 р., №4 від 30.09.15 р.; розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників №1 від 30.09.15 р., №3 від 29.08.15 р., №2 від 30.09.15 р., №2 від 25.08.15 р., №3 від 30.09.15 р., №4 від 30.08.15 р.№4 від 30.09.15 р.; Банківські виписки по рахунку Позивача щодо проведених розрахунків (а.с. 9-37, т.2).

Реальність здійснення вказаних господарських операцій підтверджується наданими до суду документами: договорами, податковими та видатковими накладними, коригуючими видатковими накладними, рахунками-фактурами, платіжними документами, які були надані на адресу перевіряючих, і що не заперечується зі сторони відповідача. При цьому, транспортування реалізованого товару - вугілля підтверджується залізничними накладними, які також були надані перевіряючим і про які зазначено в самому акті перевірки. Вказане вугілля було отримано ТОВ СП «Білий Колодязь», відповідно до бухгалтерського обліку належним чином оприбутковано. Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, дебіторська/кредиторська заборгованість за вказаними господарськими відносинами відсутня.

Податковим органом неправомірно вказується вага отриманого вугілля, в акті зазначено 270,0 тон (а.с. 43, т.1), проте, первинними матеріалами встановлено отримання вугілля вагою 207 тон.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 р. за №1557-р «Про затвердження плану заходів із запровадження електронного документообігу, пов'язаного з перевезенням вантажів залізничним транспортом» було затверджено план заходів із запровадження електронного документообігу, пов'язаного з перевезенням вантажів залізничним транспортом, зокрема, було передбачено запровадити формат електронного перевізного документа та порядок його застосування під час перевезення вантажів залізничним транспортом.

Наказом Міністерства транспорту і зв'язку України №800 від 01.11.2010 р. було затверджено «Порядок застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.1 Порядку передбачено, що цей Порядок регламентує застосування електронних перевізних документів на залізничному транспорті з моменту їх створення до знищення.

Згідно п.1.2. Порядку цей Порядок є обов'язковим для застосування всіма суб'єктами електронного документообігу, що взаємодіють у процесі перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні.

Згідно п.1.4. Порядку суб'єктами електронного документообігу електронних перевізних документів (далі - суб'єкти електронного документообігу) можуть бути перевізник (залізниці, підприємства, установи, організації залізничного транспорту (далі - підприємства залізничного транспорту)), вантажовідправники, вантажоодержувачі.

Відповідно до п.1.5. Порядку електронні перевізні документи (далі - ЕПД) - сукупність електронних документів (далі - ЕД), що визначені Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в яких зафіксована інформація у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно п.1.8. Порядку візуальні форми подання ЕД (відображення даних, які вони містять на папері у формі, придатній для приймання їх змісту людиною), роздруковані на папері, засвідчені в установленому законодавством порядку, є паперовими копіями ЕПД.

У відповідності до п.2.1 Порядку на кожному етапі перевезення вантажу залізничним транспортом у внутрішньому сполученні, передбаченого Правилами перевезення вантажів, створюються, зберігаються в архіві електронних документів Укрзалізниці, а також здійснюється передача між відповідними суб'єктами електронного документообігу ЕД, сукупність яких фіксує усі операції, пов'язані з перевезенням зазначеного вантажу.

Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 р. за №873 затверджено «Правила планування перевезень вантажів» (далі - Правила).

Відповідно до п.1.1. Правил передбачено, що ці правила визначають порядок планування перевезень вантажів залізницями в усіх видах сполучень, а також обліку виконання планів.

Згідно п.1.4. Правил передбачено, що передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему "МЕСПЛАН" (далі - АС МЕСПЛАН).

На підставі наведеного, АС Месплан - це автоматизована система документообігу замовлень на перевезення вантажів та формування планів, створена для керування вагонним парком Укрзалізниці та можливості більш зручного способу замовлення вагонів під навантаження клієнтами залізничного транспорту України.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм законодавства вбачається, що документообіг перевезень вантажів на Укрзалізниці ведеться в електронному вигляді і здійснюється через автоматизовану систему «Месплан». В даній автоматизованій системі є система УЗ «Клієнт». ТОВ «СП Білий Колодязь» є зареєстрованим клієнтом в даній АС «Месплан» і має відповідні сертифіковані ключі доступу, що підтверджується відповідною довідкою Регіональної філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» ПАТ «Українська залізниця».

Судовим розглядом встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ «Імпульс-2008» всі залізничні накладні №53274213, №53933016, №53588174, №53588091 (а.с. 17-24, т.2) були оформлені позивачем в електронному вигляді, містять всі необхідні реквізити, а також містять всі відмітки як залізниці, так і одержувача, що проставлені за допомогою електронних цифрових підписів.

Так, на всіх вказаних залізничних накладних в п. 1 вказується «Відправник» - ТОВ «Імпульс-2008» (може вказуватися як поштова адреса, так і юридична адреса, або адреса фактичного навантаження), в п.4 вказується «Одержувач» - ТОВ СП «Білий Колодязь», в п.п.10,11,12 вказуються станція та залізниця призначення (їх коди), в п.20 вказується «Вантаж» - антрацит, навал, а також інша інформація щодо вантажу, в п.п. 46,49, 53 вказуються «Відмітки залізниці», «Підписи» та «Підписи одержувача вантажу». А в п.п. 51, 52, і 56 вказуються дати відправлення вантажу, прибуття вантажу і його видачу. В п.55 вказується підтвердження правильності внесених відомостей. Крім цього, до кожної залізничної накладної додано відомість про нумерацію вагонів, в яких перевозився вантаж.

Стосовно залізничної накладної №53933016 від 29.08.15 р., колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п.1 вказується «Відправник» - начальник станції, а в п.4 вказується «Одержувач» - також начальник станції. За вказаною залізничною накладною було здійснено досилання вантажу, оскільки відповідно до залізничної накладної №53588091 від 14.08.15 р. передбачено, що повинно прибути три вагони відповідно до відомості вагонів (№60297181, №67657874, №60202983). Однак вагони №60297181, №67657874 не прибули, а їх досилання було здійснено за залізничною накладною №53933016 від 29.08.15 р. При цьому, номери вагонів, які не прибули вчасно і які досилалися згодом повністю співпадають. Крім цього, відповідно до п. 20 залізничної накладної №53933016 від 29.08.15 р. вказується, що за даною накладною здійснюється досилка до основної відправки за накладною №53588091.

У разі якщо здійснюється досилка вантажу, то відповідно до п.3.1 і 3.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. заповнення перевізних документів здійснюється станцією відправлення із зазначенням їх кодів та номерів відправки, встановлених Укрзалізницею.

Таким чином, за залізничною накладною №53933016 від 29.08.15 р. здійснювалось досилання вагонів з вантажем.

Весь вантаж за вказаними операціями з ТОВ «Імпульс-2008» був отриманий і оприбуткований на склад Позивача, що зокрема підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №203 (а.с.222, т.2), а також карткою рахунку №203 та актами про прийняття матеріалів (вугілля) №2 від 10.04.15 р„ №10 від 21.08.15 р., №11 від 25.08.15 р., №12 від 01.09.15 р„ №13 від 30.08.15 р.

Крім цього, доставлення вагонів з вугіллям зі станції прибуття до ТОВ СП «Білий Колодязь» здійснювалось за допомогою тепловозів, які знаходяться на балансі Позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю №105 по залізнодорожніх під'їзних шляхах, які знаходяться також на балансі Позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю №103.

Податковим органом в Акті перевірки (а.с. 49, т.1) вказує на те, що «підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» включено до складу собівартості 2015 року витрати по придбанню вугілля, отримані від ТОВ «Імпульс-2008», у розмірі 1639350,00 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 1639350,00 грн.».

Однак дані доводи перевіряючих є неправомірними, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.22.99 р. (далі - Положення «Витрати») передбачено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Згідно п. 12 Положення «Витрати» до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

У відповідності до п. 17 Положення «Витрати» витрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Згідно п. 22 Положення «Витрати» витрати операційної діяльності групуються за такими економічними елементами: матеріальні затрати; витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизація; інші операційні витрати.

Згідно п. 22 Положення «Витрати» передбачено, що до складу елемента "Матеріальні затрати" включається вартість витрачених у виробництві (крім продукту власного виробництва): сировини й основних матеріалів; купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів; палива й енергії; будівельних матеріалів; запасних частин; тари й тарних матеріалів; допоміжних та інших матеріалів.

Суд зазначає, що податковим органом неправомірно знімається з собівартості цукру 2015 р. витрати по придбанню вугілля у ТОВ «Імпульс-2008», оскільки отримане від ТОВ «Імпульс-2008» вугілля залишилось на складі підприємства, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю 203 (копія додається) і вказане вугілля не було використано в виробництві цукру 2015 р. Тобто до собівартості цукру 2015 року не входять витрати по придбанню вугілля у ТОВ «Імпульс-2008». Вказані витрати будуть враховуватися в собівартості цукру 2016 р., коли вказане вугілля буде використовуватися в процесі виробництва цукру.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність висновків податкового органу стосовно включення до складу собівартості цукру 2015 року витрат по придбанню вугілля у ТОВ «Імпульс-2008».

Нормами ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ст. 9 цього закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього, копії первинних і розрахункових документів, які були надані перевіряючим і до суду, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПК України та п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, містять визначені законом реквізити, виписані за визначеною законом подією, складені реально існуючими суб'єктами права.

Обставини, встановлені в актах перевірок та звірок контрагентів, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи та реальності його виконання.

Вказані господарські операції є реально здійсненими і направлені на настання тих наслідків, які передбачені умовами договору, призвели до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця.

Відповідачем не було надано доказів про прийняття і винесення податкового повідомлення-рішення відносно ТОВ «Імпульс - 2008» на момент проведення перевірки і винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутністю ТОВ «Імпульс-2008» за адресою місцезнаходження або допущеними контрагентами порушеннями податкової дисципліни.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність відображення позивачем вказаних господарських відносин з ТОВ «Імпульс-2008» в бухгалтерському обліку і правомірності віднесення їх до витрат згідно ПК України - витрати по придбанню вугілля у ТОВ «Імпульс-2008».

Так, контролюючим органом під час перевірки зазначено, що «проведеною перевіркою встановлено відхилення між даними звітів про фінансові результати (ряд.2180) та бухгалтерським обліком. Визначеного відповідно до національних положень (стандартів) П(С)БО 25 всього у загальній сумі 121129 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 121129 грн. В ході перевірки було встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку, які підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, інші операційні витрати за 2015 рік складають 13138871 грн. Проте підприємством задекларовані інші операційні витрати, рядок 2180 звіту про фінансові результати за 2015 рік «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік від 09.02.2016 №, у сумі 1326000 грн. Пояснення щодо різниці у сумі 121129 грн. підприємством не надано».

В ході судового розгляду було встановлено, що інші операційні витрати виникли в результаті списання відстрочених податкових активів за 2015 р. у сумі 28108,74 грн., що відображені бухгалтерською довідкою та безнадійною заборгованістю по організаціям, що відображені у бухгалтерському звіті по проводкам за 2015р. на суму 93020,26 грн., а також в результаті своєчасно не наданих податкових накладних, помилкового двічі відображеного податкового зобов'язання.

Вказані операційні витрати підтверджуються наступними первинними документами, а саме: акт виконаних робіт з Чугуївською філією ПАТ «Харківгаз» з 01.08.14 р. до 31.12.14 р.; видаткова накладна №ТН000011022 від 26.12.14 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна»; видаткова накладна №АХ-1389 від 09.10.14 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Харків-Альтера»; видаткова накладна №168916 від 31.07.14 р. по взаємовідносинам з ТОВ «ВП «Полісан»; акт виконаних робіт від 11.12.14 р. по взаємовідносинам з ДПРЧ 47 ГУ ДСНС України в Харківській області; податкова накладна №55 від 18.12.14 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Валді Торг».

Тобто всі необхідні документи були надані під час перевірки і до суду. Всі інші операційні витрати на суму 121 129,00 грн. є підтвердженими первинними бухгалтерськими документами.

Відповідачем, як в акті так і в ході судового засідання не зазначено, на підставі яких документів і за якими операціями у Позивача в бухгалтерському обліку операційні витрати складають 13138871 грн. В свою чергу, в звіті про фінансові результати за 2015 рік інші операційні витрати складають 1326000, про що зазначено і в самому звіті про фінансові результати за 2015 рік. Податковим органом не зазначено, у зв'язку з чим було встановлено відхилення у загальній сумі 121129,00 грн. і на підставі чого. Тобто, у зв'язку з чим виникла така різниця у перевіряючих, самі перевіряючі не повідомили.

Висновки контролюючого органу щодо відхилення між даними звітів про фінансові результати та бухгалтерським обліком у розмірі 121129,00 грн., викладені у акті перевірки, є необґрунтованими та спростовуються бухгалтерською документацією ТОВ СП «Білий Колодязь».

Податковий орган відповідно до Акту (а.с. 56-57, т.1) посилається на те, що «перевіркою повноти визначення фінансовий результат до оподаткування за період 01.01.2015 - 31.12.2015 року встановлено його заниження на суму 15244172 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в п.3.1, розділу 3 акта перевірки.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період 01.01.2015 - 31.12.2015 року встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток всього на суму 15244172 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, детальний опис який викладено у розділі 3.1.1, 3.1.2 акту перевірки».

Однак, перевіряючим органом не підтверджено завищення Позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток всього на суму 15244172 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2016 р. необґрунтовано з порушенням вимог ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Вирішуючи питання щодо правомірності № від 25.08.16 р. на суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 838 723,00 грн., судова колегія виходить з наступного.

В Акті (а.с. 59, т.1) перевіряючий орган в обґрунтування порушень вказує на те, що «У ході проведення перевірки встановлено, що підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» не було оприбутковано цукрові буряки вагою 417465 кг або 417,4654 тон, і як наслідок не використано у господарській діяльності. грн. Таким чином, в порушення п.185.1 ст. 185, ст.. 186, ст.. 188, ст.. 189 Податкового кодексу України підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» не було визначено базу оподаткування операції з не оприбуткованого цукрового буряку, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з ПДВ за перевіряє мий період всього у сумі 83493 грн., у т.ч. за листопад 2015 року у сумі 83493 грн.».

До матеріалів справи було позивачем надані бухгалтерські документи, зокрема, «Реестр взвешиваний». Так, згідно вказаного реєстру зазначено: загальна вага забрудненого цукрового буряку, який надійшов до Позивача від його контрагентів становить 172029360,0 кг.; вага чистого цукрового буряку становить 153237439,100 кг.

Також було надано і Кінцевий звіт, відповідно до якого вбачається, що всього було оприбутковано 153237 тон. (після зважування).

Вказані показники не підлягають вирахуванню автоматично, це вага цукрових буряків, яка була отримана після мийки, а не математичним методом. У зв'язку з чим, розрахунки податкового органу є помилковими.

Таким чином, цукровий буряк після обробітку від засміченості та зважування у кількості 153237 тон був належним чином оприбуткований Позивачем і відображений в бухгалтерському обліку, що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

Відповідачем не надано доказів, які б обґрунтовували на підставі чого перевіряючими були отримані дані, які з 10.681% забрудненості чиста вага цукрових буряків повинна складати 163654904,1 кг., а не 153237439,100 кг. як зазначено підприємством.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків податкового органу про заниження податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 83493 грн. та спростовується даними бухгалтерського обліку ТОВ СП «Білий Колодязь».

В Акті (а.с. 60, т.1) перевіряючий орган вказує на те, що «у ході проведення перевірки підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» було надано «Окончательный производственно-технический отчет по сахарно-песочному производству», відповідно до якого процент вмісту цукру у буряковій масі становить 17,05%. Нормативні втрати цукру у буряковій масі складають 1,77% або 2717 тон, а фактичні втрати цукру у буряковій масі становлять 2% або 3065. Отже, понаднормативні втрати цукру у буряковій масі складають 0,23% або 348 тон, що в перерахунку на бурякову сировину складає 2041 тони. Вартість 1 тони цукрового буряка становить 1000 грн. без ПДВ. Отже понаднормативні втрати цукру у буряковій масі в переводі у вартісний еквівалент складають 2041000 грн.».

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до Кінцевого звіту втрати цукру у буряковій масі склали 2% або 3065 тон. Вказані втрати цукру були пов'язані з наступним: Втрати від падіння поляризації - 0,24%; Втрати під час зберігання в кагах - 0,11%; Втрати під час транспортно-мийних водах - 0,64%; Втрати під час короткострокового зберігання - 1%.

Податковим органом не було надано належних доказів, на підтвердження понаднормативної втрати цукру, зазначеної в Акті, а позивачем було надано всі необхідні бухгалтерські документи стосовно фактичних втрат цукру під час виробництва, в тому числі Кінцевий звіт, розрахунок нормативних втрат цукру, розрахунок нормативних втрат цукромаси при прийнятті, зберіганні та транспортуванні і передачі цукрових буряків на переробку, кінцевий звіт про прийняття, зберігання і передачу цукрового буряку.

У зв'язку з цим, всі фактичні втрати цукру під час виробництва були належним чином відображені Позивачем в бухгалтерському обліку і підтверджується документами бухгалтерського обліку.

На підставі наведеного, висновки податкового органу про те, що Позивачем не було визначено базу оподаткування операцій, пов'язаних з понаднормативними втратами цукру у буряковій масі, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 408200 грн. є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються даними і документами бухгалтерського обліку ТОВ СП «Білий Колодязь».

В Акті (а.с. 61, т.1) перевіряючі вказують на те, що «в порушення п.185.1 ст. 185, ст.. 186. П.189.1 ст. 189 Податкового кодексу України підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» встановлено заниження податкових зобов'язань за грудень 2015 року у сумі 4192 грн., у зв'язку із операцією по реалізації жому бурячного фермерським господарствам (опис порушення надано у п.3.1.1. акта перевірки)».

Вказані висновки перевіряючих ґрунтуються на тому, що позивачем невірно було відображено кількісні показники готової продукції після виробництва цукру, зокрема, стосовно жому, а також видачі жому фермерським господарства за договорами на переробку цукрових буряків (на давальницьких умовах).

В обґрунтування процесу виробництва цукру, про що було зазначено раніше, Позивачем до матеріалів справи були надані документи, а саме: «Окончательный производственно-технический отчет по сахарно песочному производству», а також відповідні письмові пояснення технолога ТОВ СП «Білий Колодязь» в листі №482 від 08.07.2016 р., відповідно до яких було пояснено відповідний промисловий процес виробництва цукру, отримання меляси та жому, з відповідною методикою розрахунку віджатого жому. Крім цього, на адресу перевіряючих були надані всі приходні первинні документи, які підтверджують оприбуткування цукрових буряків в період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. і видачу жому фермерським господарствам відповідно до умов договорів на переробку цукрових буряків (на давальницьких умовах). Всі надані баланси співпадають по кількості оприбуткованих цукрових буряків, кількісних показників готової продукції, зокрема, жому, а також показників видачі жому фермерським господарствам відповідно до умов договорів на переробку цукрових буряків (на давальницьких умовах) і правомірно були відображені Позивачем в бухгалтерському обліку.

У зв'язку з цим, суд вказує на те, що висновки контролюючих щодо неправомірного відображення ТОВ СП «Білий Колодязь» у відсотковому відношенні виходу цукру, жому та меляси з бурякової маси під час виробництва цукру - є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать документам бухгалтерського обліку ТОВ СП «Білий Колодязь».

В Акті (а.с. 65-66, т.1) податковим органом вказується на те, що «у перевіряємому періоді підприємством ТОВ СП «Білий Колодязь» до складу податкового кредиту було віднесено податкові накладні, які на момент включення до складу податкового кредиту, а саме №3412 від 02.04.2016р. на суму 100,80 грн., №6 від 06.07.2015 р. на суму 14166,67 грн., №53/2 від 23.09.2015 р. на суму 608,33 грн., №82 від 15.10.2015 р. на суму 93,12 грн. не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем вказані податкові накладні були віднесені до податкового кредиту вже після їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у підтвердження цього, позивачем було надано до матеріалів справи документи, а відповідачем підтверджено їх реєстрацію в самому Акті.

З матеріалів справи встановлено, що суми зазначені у вищенаведених податкових накладних були віднесені до податкового кредиту з дати фактичної реєстрації вказаних податкових накладних у ЄРПН.

З урахуванням зазначеного суд вказує на те, що висновки контролюючих про те, що до складу податкового кредиту ТОВ СП «Білий Колодязь» було віднесено податкові накладні, які на момент включення до складу податкового кредиту не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних є безпідставним та необґрунтованим, а також таким, що не відповідають нормам податкового законодавства України.

В Акті (а.с. 66, т.1) перевіряючі вказують на те, що «за результатами перевірки встановлено порушення п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України в частині включення до податкового кредиту сум по господарським операціях, які не пов'язані із господарською діяльністю та не підтверджені належним чином податковими накладними, що призвело до завищення податкового кредиту всього у сумі 327396,00 грн., у т.ч. за серпень 2015 р. у сумі 295051,00 грн., за вересень 2015 року у сумі 32818,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Імпульс-2008» (опис порушення наведено у п.3.1.2 п. 3.1. акту перевірки)».

Реальність здійснення вказаних господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи документами: договорами, податковими та видатковими накладними, коригуючими видатковими накладними, рахунками-фактурами, платіжними документами, які листом за №530 від 22.07.16 р. були надані на адресу перевіряючих, і що не заперечується зі сторони перевіряючих. При цьому, транспортування реалізованого товару - вугілля підтверджується залізничними накладними, які також були надані перевіряючим і про які зазначено в самому акті перевірки. Вказане вугілля було отримано ТОВ СП «Білий Колодязь», відповідно до бухгалтерського обліку належним чином оприбутковано та використано в подальшій виробничій діяльності. Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, дебіторська/кредиторська заборгованість за вказаними господарськими відносинами відсутня.

Відповідно до ч. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно ч.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до ч.201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця (ч. 201.4. ст. 201 ПК України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).(ч.201.7 ст. 201 ПК України).

Відповідно до ч.201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно ч.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.6 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 р. №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.12.2013 р. № 2118/24650 (далі - Порядку №708) реєстр отриманих та виданих податкових накладних є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Діюче законодавство України не покладає на платника податків обов'язок перевіряти контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосереднє місцезнаходження.

При цьому, ТОВ СП «Білий Колодязь» є кінцевим споживачем: придбаного вугілля від ТОВ «Імпульс-2008».

Крім цього, за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товару (робіт, послуг), яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, дотримання ним вимог наведених норм закону відсутні підстави для позбавлення платника податку права на податковий кредит. При цьому порушення контрагентами постачальника покупця податкового законодавства чи правил ведення фінансово-господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця товару (робіт, послуг) права на податковий кредит.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутністю контрагента позивача за адресою місцезнаходження або допущеними контрагентами порушеннями податкової дисципліни.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, Варто також зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Окрім того, обставини, встановлені в актах перевірок та звірок контрагентів позивача, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Крім того, навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту. При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов'язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту на суму 327396,00 грн.,

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не виконано, не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

З огляду на зазначені обставини справи та вимоги податкового законодавства України, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, колегія суддів підтверджує висновки суду першої інстанції про наявність достатніх підстав та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України «Про судовий збір», в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою судді апеляційної інстанції від 18.01.2017 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 265 367, 77 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2016р. по справі № 820/4887/16 залишити без змін.

Стягнути на рахунок ГУК у м. Києві (банківські реквізити: отримувач ГУК у м.Києві, МФО 820019, , банк Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, рахунок 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, стягувач Державна судова адміністрація України ) за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 265 367, 77 (двісті шістдесят п'ять тисяч триста шістдесят сім) гривень 77 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2017 р.