Справа № 381/4703/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/4703/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулова Н.А. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним порушення з боку Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області по відношенню до позивача вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідача, відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486), зобов'язано керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України;

- зобов'язати Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області негайно поновити її права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ої групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2017 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія) та являється інвалідом 2 групи довічно в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 7-8).

28.12.2014 на підставі Закону № 76-VII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статті 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладені в новій редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

14.11.2016 позивач звернулась до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з відповідною заявою про проведення нарахування та виплати належних їй державних пенсій як інваліду-ліквідатору ЧАЕС у відповідність до Конституції України.

Листом від 28.11.2016 № 339/К-01 Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило в задоволенні вимог позивача з тих підстав, що до законодавства, що регулює спірні правовідносини, було внесено зміни, якими встановлено, що розміри соціальних виплат визначаються Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає, що зазначена відмова відповідача являється грубим порушенням вимог ст.ст. 22, 46 Конституції України, а тому й звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки позивач посилається на редакцію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка втратила чинність, то станом на час звернення за перерахунком пенсії, дана редакція застосуванню не підлягає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлює Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, що набрав чинності з 01.01.2015, були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до чинної редакції ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія яких поширюється на спірні правовідносини, з 29.11.2015, особам, віднесеним до категорії 1, призначається державна пенсія, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (в редакції від 28.12.2014) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, що становить для другої групи інвалідності - 379, 60 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із ст. 54 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (в редакції від 28.12.2014) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач, обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, посилається на редакцію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка втратила чинність, а, отже, станом на час звернення за перерахунком пенсії, застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, а тому висновок Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області є обґрунтованим та правомірним, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.