Справа № 812/1104/16
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року справа №812/1104/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі № 812/1104/16 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за списком № 2 за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по серпень 2016 року у сумі 205 293,45 грн., -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за списком № 2 за період з вересня по грудень 2015 року та з січня 2016 року по серпень 2016 року у сумі 205 293,48 грн. (а.с. 2-4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» задоволено. Стягнуто з Товариства на користь управління суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по серпень 2016 року у розмірі 205 293,48 грн. (а.с. 115-117).

Не погодившись з судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі № 812/1104/16 про стягнення заборгованості та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог управління відмовити у повному обсязі, посилаючись на відсутність обов'язку у Товариства щодо сплати заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у зв'язку з тим, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відшкодування зазначених витрат не входить до складу єдиного внеску.

Крім того, апелянтом зазначено, що відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах підпадає під всі формальні ознаки податку, і по своїй правовій суті є податком, однак цей вид податку не міститься в положеннях ст. 9, 10 Податкового кодексу України, відтак, спірне відшкодування не може застосовуватись на території України.

Апелянтом зазначено, що чинним законодавством України та положеннями Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, не передбачено право управління формувати та надсилати підприємствам розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за попередні періоди.

При цьому, апелянтом зазначено, що самі розрахунки витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не відповідають вимогам Інструкції через порушення строків та періодичності їх направлення (а.с. 122-125).

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

14 березня 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до канцелярії суду надіслало заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на норми чинного законодавства, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Разом із запереченнями на апеляційну скаргу представником управління заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень представника позивача на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» () зареєстровано 27 червня 1997 року , місцезнаходження: 91480, Луганська обл., Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Гагаріна, буд 9А (а.с. 5-12).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, як платник внесків до Пенсійного фонду України.

Пенсійним фондом України призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах особам, які працювали в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» та які були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по серпень 2016 року (а.с. 20, 22, 24-27, 29, 30, 32, 41, 43, 45, 46, 51-52).

Управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області на адресу відповідача направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по серпень 2016 року у розмірі 205 293, 48 грн., які отримані особисто представником відповідача, про що свідчать відмітки в супровідних документах та відмітками на поштових відправленнях (а.с. 19, 21, 23, 28, 31, 33, 37, 40, 42, 44, 53).

Загальна сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по серпень 2016 року складає 205 293, 48 грн.

З акту звірення фактичних розрахунків на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б-з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з 01 січня 2014 по 11 листопада 2016 складеного між сторонами по справі вбачається, що відповідачем у справі суму заборгованості визнано, окрім нарахування за серпень 2016 року. Акт підписаний повноважними представниками сторін (а.с.110-111).

Спірним питанням даної справи є правомірність стягнення з Товариства суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2.

При прийнятті спірного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що на Товариство покладено обов'язок відшкодування управлінню Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій відповідно до норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону України № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно, п.п. 1 та 2.

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону. Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, відповідний розрахунок за спірний період управлінням направлявся відповідачу (а.с. 19, 21, 23, 28, 31, 33, 37, 40, 42, 44, 53).

Судове рішення про скасування спірних розрахунків не приймалося, відтак суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо твердження, що самі розрахунки витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не відповідають вимогам Інструкції через порушення строків та періодичності їх направлення.

Доказів щодо відшкодування суми заборгованості товариством не надано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вірно виходив з того, що відповідач, повинен відшкодовувати управлінню Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Посилання Товариства на те, що у нього відсутній обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у зв'язку з тим, що в Податковому кодексі Україні відсутній такий вид податку, суд вважає необґрунтованими та недопустимими, тому що спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України № 1058-IV та Законом № 400/97-ВР, а не Податковим кодексом України.

Таким чином, суд вважає, що висновки апелянта є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ №5» - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі № 812/1104/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова